ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року	справа № 380/13700/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоарматура» до Львівської митниці, про визнання протиправними і скасування рішень, стягнення коштів.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоарматура» (далі – позивач, ТОВ «Теплоарматура») з позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 10.06.2025 №UA209000/2025/900361/2;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.06.2025 №UA209170/2025/000898;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 09.06.2025 №UA209000/2025/900357/2;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.06.2025 №UA209170/2025/000889;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 10.06.2025 №UA209000/2025/900359/2;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.06.2025 №UA209170/2025/000894;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 09.06.2025 №UA209000/2025/900356/2;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.06.2025 №UA209170/2025/000888.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення господарської діяльності, у зв`язку з поставкою товару, ТОВ «Теплоарматура» з метою митного оформлення товарів подало до Львівської митниці електронні митні декларації, відповідно до яких заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митних декларацій. Разом з митними деклараціями в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару надано документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її. Проте відповідач протиправно, на переконання позивача, здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що спричинило необхідність сплати різниці між сумами митних платежів та нанесено значних збитків позивачу.
Ухвалою суду від 11.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.
Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що за результатами проведеного опрацювання встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України, відповідач не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з статтею 57 Митного кодексу України. Тому, посадові особи Львівської митниці під час здійснення контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-
в с т а н о в и в :
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоарматура» (покупець) та компанією «HEBEI MINHAI PIPE FITTING CO., LTD», Китай (постачальник) 04.03.2024 укладено зовнішньоекономічний Контракт №04-03-24-ТА (далі – контракт), предметом якого є зобов`язання постачальника виготовити та поставити в період дії Контракту, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити санітарно-технічне та інженерне обладнання, далі «Товар», що визначаються у попередньому або комерційному рахунку.
Відповідно до істотних умов договору ціна, асортимент та кількість товару погоджуються сторонами у попередній рахунках та зазначаються у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього контракту.
Умови поставки: FOB XINGANG/TIANJIN Інкотермс 2020. Оплата товару: 30% вартості кожної партії товару - передплата після підтвердження попереднього рахунку; 70% вартості кожної партії товару – протягом 7 днів після отримання копії коносамента. Термін поставки партії товару 55-65 днів з моменту надходження передоплати на рахунок постачальника.
Згідно з рахунками-фактурами №№UKR241115, UKR241115/1, UKR241115/2, UKR241115/3 від 03.04.2025 позивач придбав у продавця товар «відвід сталевий» в асортименті.
З метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до митного органу митні декларації 09.06.2025 №25UA209170049287U5 та №25UA209170049460U7, 10.06.2025 №25UA209170049746U4 та №25UA209170049745U5 відповідно до яких було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049287U5 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/4 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/4 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №7897 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020 від 09.04.2025; Некласифікований комерційний документ Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару від Свіфт 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №593 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №3-05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135/3 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049287U5 від 09.06.2025.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049460U7 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/2 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/2 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №4394 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020 від 09.04.2025; Некласифікований комерційний докумен Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №591 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1-05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135/1 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення № 021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049460U7 від 09.06.2025.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049746U4 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/3 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/3 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2988 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020 від 09.04.2025; Некласифікований комерційний документ Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №592 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2-05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135/2 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049746U4 від 10.06.2025.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049745U5 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/1 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/1 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №1836 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020від 09.04.2025; Некласифікований комерційний документ Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Оплата фрахту 1023 від 06.06.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №590 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049745U5 від 10.06.2025.
За результатами опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала вимоги в яких просила надати додаткові документи, що підтверджують митну вартість відповідно до статті 53 Митного кодексу України.
На виконання вимог митного органу, митним брокером позивача надано пояснення про відсутність рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням контакту та про відсутність страхових платежів; додатково підтверджуючі документи не надавалися.
За результатами розгляду поданих документів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900357/2, №UA209000/2025/900356/2; №UA209000/2025/900361/2; №UA209000/2025/900359/2.
Рішення про коригування митної вартості товарів обґрунтовує тим, що Львівською митницею заявлена митна вартість не може бути визначена, оскільки у поданих документах відсутні всі відомості, які місять інформацію про ціну, що фактично була сплачена за товар. Додатково вказано про проведення консультації з декларантом відповідно до статті 53 Митного кодексу України про застосування другорядного методу 2ґ (стаття 64 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація: «МД №UA100100/2025/428726 від 07.04.2025, де митна вартість становить 3,09 дол.США/кг»; «МД №UA100100/2025/428726 від 07.04.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (фітинги….) становить 3,09 дол.США/кг».
Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю. Оформила картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000898, №UA209170/2025/000894, № UA209170/2025/000889, № UA209170/2025/000888. З метою випущення товару у вільний обіг позивач (декларант) подав митні декларації, в яких вказав вартість товарів відповідно до оскарженого рішення про коригування митної вартості товару.
Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Вирішуючи справу суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, – центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів – основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові у справі №826/17509/16 від 09.02.2021.
У випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені пунктом 2 частиною 1 статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку – учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Основний метод не застосовується у таких випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Кожен із вказаних випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 МК України).
Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із змісту статті 53 МК України висновується, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями частини 3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Як зазначено в позовній заяві та в картках відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, на підтвердження достовірності митної вартості, що зазначена в митній декларації позивачем надано:
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049287U5 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/4 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/4 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №7897 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020 від 09.04.2025; Некласифікований комерційний документ Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару від Свіфт 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №593 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №3-05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135/3 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049287U5 від 09.06.2025.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049460U7 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/2 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/2 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №4394 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020 від 09.04.2025; Некласифікований комерційний докумен Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №591 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1-05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135/1 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення № 021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049460U7 від 09.06.2025.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049746U4 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/3 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/3 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2988 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020 від 09.04.2025; Некласифікований комерційний документ Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №592 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2-05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135/2 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049746U4 від 10.06.2025.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA209170049745U5 митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією: Пакувальний лист (Packing list) UKR241115/1 від 03.04.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) UKR241115 від 15.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115 від 03.04.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) UKR241115/1 від 03.04.2025; Коносамент (Bill of lading) SZSE25032127 від 08.04.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №1836 від 03.06.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C1309A0216/00020від 09.04.2025; Некласифікований комерційний документ Ком.проп. від 14.11.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Оплата фрахту 1023 від 06.06.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 09.12.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару Свіфт від 22.05.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №590 від 05.06.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №05/06/25 від 05.06.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс від 14.11.2024; Висновок про вартісні характеристики товару Висн. ДЗІ 3-3/645 від 30.05.2025; Розрахунок ціни (калькуляція) COST LIST від 14.11.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №04-03/24-TA від 04.03.2024; Договір про надання послуг митного брокера №02-17/04 від 17.04.2025; Договір (контракт) про перевезення №223/ФСР від 09.05.2022; Договір (контракт) про перевезення 26092022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення Заявка №135 від 31.03.2025; Інші некласифіковані документи Дод. док-ти від 09.06.2025; Інші некласифіковані документи Под. док-ти від 09.06.2025; Копія митної декларації країни відправлення №021720250000085058 від 08.04.2025; Копія митної декларації за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA209170049745U5 від 10.06.2025.
З огляду на викладене, слід зробити висновок, що декларантом до митного оформлення надано всі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.
Втім, як встановлено зі змісту оскарженого рішення, у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки, як стверджує відповідач, заявлена митна вартість товару не підтверджена документально. Тому, відповідач надіслав декларанту вимогу про подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.
У контексті зазначеного варто зауважити, що частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, витребування документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.
У пункті 2 частини 4 статті 54 МК України вказано, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
Правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність вказаних у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.
Відповідач витребував визначені у статті 53 Митного кодексу України документи та не надав доказів того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржене рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів.
Водночас надані декларанту електронні повідомлення стосовно необхідності подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документів, переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.
Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями пункту 2 частини 4 статті 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.
Відповідач в обґрунтування розбіжностей у долучених позивачем до митих декларацій документах зазначає таке.
Щодо покликань відповідача про те, що наданий до митного оформлення комерційний рахунок (інвойс) підписаний лише стороною продавця та не містить підпису та печатки покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а тому, таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, отже не є документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Суд зазначає, що інвойс – це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність.
Пунктами 3 та 4 частини 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс); або рахунок-проформа; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Суд встанови, що позивачу виставлено рахунки-фактури №№UKR241115, UKR241115/1, UKR241115/2, UKR241115/3 від 03.04.2025, в яких вказано всі необхідні умови: якого конкретно контракту стосується поставка, вид товару, його кількість, вага, ціна, передбачено умови поставки реквізити обох сторін.
Тобто, надані декларантом інвойси містить всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень даних, заявленої митної декларації.
При цьому, суд зазначає, що позивачем окрім рахунків-фактур надавалися митному органу коносаменти (Bill of lading) від 08.04.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 09.12.2024, від 22.05.2025.
Отже, відсутність підпису покупця жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару, а тому, такі доводи митного органу є помилковими.
Щодо покликань відповідача про те, що надана до митного оформлення експортні декларації не може бути взяті до уваги як документи, що підтверджує факт експорту через відсутність в них дати експорту та не заповнені гр. «країна призначення» та гр. «торгівельна країна» у зв`язку з чим наведені в них відомості не є остаточними.
Суд зазначає, що недоліки у заповненні вантажної накладної, на які покликається відповідач, не є такими, що мають значення для правильного визначення митної вартості товарів, оскільки в спірних правовідносинах оцінці підлягає не оформлення господарської операції з поставки товарів на митну територію України, а її вартість, оскільки така є складовою митної вартості.
Основним документом, що регулює міжнародні автомобільні перевезення вантажів, є Конвенція про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) (Женева, 19 травня 1956) (далі – Конвенція КДПВ). CMR – це міжнародна товарнотранспортна накладна, це бланк, що самокопіюється, форма якого не уніфікована і в різних країнах може суттєво відрізнятися. Правила та коментарі щодо заповнення типової форми міжнародної транспортної накладної (CMR): Графа 3. Вказуються місце розвантаження вантажу. В усіх поданих до митного контролю CMR вказувалася країна вивантаження. Під місцем вивантаження відправник вважає саме країну, а не місто, оскільки Конвенція КДПВ не вказує необхідність зазначати саме місто. Крім того, твердження відповідача про порушення заповнення CMR не свідчать про наявність у поданих до митного контролю документах розбіжностей, адже розбіжність повинна бути між декількома документами, чи про наявність у цих документах ознак підробки. Також не вказано, яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
При цьому, суд звертає увагу, що позивач надав до митного оформлення заявки про надання транспортно-експедиторського обслуговування №№135, 135/1, 135/2, 135/3 від 31.03.2025, документи про оплату фрахту 1023 від 06.06.2025; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №№590, 591, 595, 593 від 05.06.2025; документи, що підтверджують вартість перевезення товару (довідки) від 05.06.2025.
Щодо доводів відповідача про надання рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг без інформації про понесення додаткових витрат на надання брокерських послух за межами території України щодо обов`язкового оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу.
Відповідно до умов договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №26092022 від 26.09.2022 перевізник забезпечує своєчасне i правильне оформлення товарно-супровiдних документiв (мiжнародних товарнотрано-транспортних накладних (CMR), книжок МЩП (Саrnеt TIR) для мiжнародних перевезень, товарно-транспортних накладних (ТТН) для внутрiшнiх перевезень, подорожнiх листiв, листiв (карт) простою) та iнших документiв, якi гарантують безперешкодний рух по територiї i перетин кордонiв країн вiдправлення, призначення i транзитних.
Позивач до всіх митних декларації на підтвердження транспортно-експедиційних витрат надав документи від перевізника: коносаменти ((Bill of lading), автотранспортні накладні (Road consignment note), рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору№№590, 591, 595, 593 від 05.06.2025, документи, що підтверджують вартість перевезення товару (довідки) від 05.06.2025, договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №26092022 від 26.09.2022, договір транспортно-експедиторського обслуговування №223/ФСР від 09.05.2022, заявки про надання транспортно-експедиторського обслуговування №№135, 135/1, 135/2, 135/3 від 31.03.2025, платіжні інструкції про сплату транспортних послуг.
При цьому, у відповідях на вимоги митного органу митний брокер позивача повідомив про відсутність рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням контакту
Так, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України, а подані декларантом до митного оформлення документи відповідали вимогам частини 2 статті 53 МК України.
Отже, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.
Крім того, суд зазначає, що за результатом проведеної консультації з декларантом згідно з статті 57 Митного кодексу вказано про неможливість визначення митної вартості згідно з статтями 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за другорядним методом 2ґ згідно статті 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості слугували: «МД №UA100100/2025/428726 від 07.04.2025, де митна вартість становить 3,09 дол.США/кг»; «МД №UA100100/2025/428726 від 07.04.2025 року, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (фітинги….) становить 3,09 дол.США/кг».
Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.
Однак відповідачем у рішеннях не зазначено конкретної інформації та критеріїв, за якими він порівнював відповідний товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо).
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Таким чином, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.
Суд зазначає, що неправомірним є коригування митної вартості товару, якщо виявлені розбіжності не спричинили неповноту або недостовірність відомостей про митну вартість відповідного товару. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 20.03.2020 у справі №480/4423/18.
З викладеного висновується, що відповідачем не визначено встановлення під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах які вплинули на ціну товару та не конкретизовано яким саме чином зв`язок між позивачем та продавцем товару вплинув на визначення митної вартості.
Суд окрім іншого враховує, що митний орган повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 3 статті 53 МК України).
В оскаржених рішеннях відповідач не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.
Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.
З урахуванням викладеного суд висновує, що позивач подав до митного органу повні пакети документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, водночас відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.
Зважаючи на викладені порушення, допущені митним органом при здійснення коригування митної вартості товарів, суд дійшов висновку про невідповідність рішень про коригування митної вартості товарів критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині 2 статті 2 КАС України, а тому, такі є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Тобто, однією з підстав для відмови у прийнятті митної декларації є неправильність визначення декларантом митної вартості товарів.
Оскільки, на час прийняття оскаржених карток відмови у прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відсутні підстави, передбачені частиною 6 статті 54 МК України, відповідні рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та протиправність рішення відповідача. Отже, позов необхідно задовольнити повністю.
Щодо відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За правилами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На обґрунтування вимог про стягнення правничої допомоги представником позивача долучено:
- договір про надання правової допомоги №04/04/24 від 04.04.2024;
- додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 04.04.2024;
- додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 03.04.2025;
- акт наданих послуг від 13.08.2025;
- рахунок-фактуру №23/07/25 від 27.07.2025 на суму 50000,00 грн;
- платіжну інструкцію №4660 від 24.07.2025 на суму 50000,00 грн,
- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1923101;
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7038/10.
Згідно з частиною 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Така позиція викладена Верховним Судом в постанові від 11.05.2018 у справі №910/8443/17.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Est/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04; остаточне рішення 02.06.2014) Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).
Також, суд зважає на характер та предмет позову, а саме незначну складність, велику кількість подібних справ, у тому числі і за участі позивача.
Отже, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 8000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд,-
в и р і ш и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.06.2025 №UA209000/2025/900359/2, №UA209000/2025/900361/2 та від 09.06.2025 №UA209000/2025/900357/2, №UA209000/2025/900356/2.
3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.06.2025 №UA209170/2025/000898, №UA209170/2025/000894 та від 09.06.2025 №UA209170/2025/000889, №UA209170/2025/000888.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоарматура» судовий збір в сумі 15174 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн 15 коп.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоарматура» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоарматура» (04073, вул. Куренівська, 16А, м. Київ; ЄДРПОУ 44721189).
Відповідач: Львівська митниця (79000, вул. Костюшка Т., 1, м. Львів; ЄДРПОУ 43971343).

  Суддя	  Кравців Олег Романович