П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9865/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. Дата і місце ухвалення: 18.02.2026 р., м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.
– 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 143250024018 від 02.09.2025 р. про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.1990 р. до 15.09.2003 р. в «Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Буховецький» (колишня назва колгосп ім. Щорса колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Щорса) за даними трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання з 01.09.1980 р. до 20.07.1983 р. згідно диплому НОМЕР_2 , виданого Єланецьким середнім СПТУ - 10 Миколаївської області 22.07.1983 р.;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не зарахував спірні періоди в його страховий стаж, оскільки трудовою книжкою, яка є основним документом підтверджено період його роботи, а навчання підтверджено дипломом. При цьому, формальні неточності чи недоліки не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи в конституційному праві на соціальний захист. До того ж, відповідач, у разі сумніву в записах в дипломі мав звернутись із запитом до навчального закладу, який видав диплом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії № 143250024018 від 02.09.2025 р., яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1990 р. до 15.09.2003 р. в «Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Буховецький» (колишня назва колгосп ім. Щорса колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Щорса) за даними трудової книжки НОМЕР_1 та період навчання з 01.09.1980 р. до 20.07.1983 р. згідно диплому НОМЕР_2 , виданого Єланецьким середнім СПТУ - 10 Миколаївської області 22.07.1983 р. та повторно розглянути заяву від 26.08.2025 р. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 18.02.2026 р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити в повному обсязі з огляду на те, що страховий стаж позивача склав 22 роки 1 місяць 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Таким чином, рішення Головного управління від 02.09.2025 р. № 143250024018 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком за заявою від 26.08.2025 р., є правомірними та законними, прийнятими в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.08.2025 р. позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).
02.09.2025 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 143250024018 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Згідно змісту вказаного рішення, на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком пенсійний вік позивача становить 60 років 20 днів. Страховий стаж позивача склав 22 роки 1 місяць 29 днів. До страхового стажу позивача не враховано: 
- період навчання з 01.09.1980 р. до 20.07.1983 р. згідно дипломної серії НОМЕР_2 , оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії (для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період та форму навчання, видану на підставі первинних документів);
- період роботи в колгоспі з 1990 р. згідно архівної довідки від 03.06.2025 р. № 143, оскільки вказане в довідці прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника. 
Отже, позивачу відмовлено спірним рішенням у призначенні пенсії оскільки, страховий стаж позивача склав 22 роки 1 місяць 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.
Не погоджуючись з таким рішенням Пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За змістом частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).
В силу приписів частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До впровадження системи персоніфікованого обліку порядок обчислення страхового стажу визначався Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII).
Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітника. Трудові книжки ведуться на всіх робітників, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників.
Слід зазначити, що відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або навчання, а також архівними установами.
Пунктами 3 та 20 зазначеного Порядку регламентовано, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи чи містяться неправильні або ж неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (Додаток №5). У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, системний аналіз вказаних правових норм беззаперечно вказує на те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17, від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17 та від 23.09.2021р. у справі №227/4273/16-а.
До матеріалів даної справи долучено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20.12.1989 року, яка, як вірно встановлено судом першої інстанції, у спірні періоди містить наступні записи, зокрема підтверджується робота позивача у період з 01.01.1990 р. до 15.09.2003 р. в «Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Буховецький» (колишня назва колгосп ім. Щорса колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Щорса). 
Апелянтом в свою чергу не доведено не виконання позивачем у відповідні роки встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі без поважних причин, з огляду на що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до стажу позивача відповідач мав зарахувати період його роботи з 01.01.1990 р. до 15.09.2003 р. в «Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Буховецький» (колишня назва колгосп ім. Щорса колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Щорса) згідно трудової книжки колгоспника. 
Також, щодо не зарахованого періоду навчання з 01.09.1980 р. до 20.07.1983 р. згідно дипломної серії НОМЕР_2 через відсутність підпису голови екзаменаційної комісії, колегія суддів зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його як трудовій книжці так і у дипломі. 
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
При цьому, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, однак, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем таких дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.
Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки та оформлення диплому не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи та навчання для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії. Підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та диплому.
При цьому, дослідивши наявний в матеріалах справи копію диплома серії НОМЕР_2 встановлено, що останній містить печатку навчального закладу, підписи директора та заступника директора. 
Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка та диплом позивача містять дані про періоди навчання та трудової діяльності, а сумніви апелянта щодо можливості зарахування цих періодів до страхового стражу не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
В свою чергу, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ним вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду, а також доказів того, що позивач не виконував трудові обов`язки у спірний період або що вказаний період не відповідає дійсності.
У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи відповідача про відсутність правових підстав для зарахування спірного періоду робіт позивачки до страхового стажу є необґрунтованими та не відповідають законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Колегія суддів враховує, що судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки та диплома позивача, а тому на переконання суду їх належить розглядати як належні та допустимі докази у справі.
Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про задоволення позову, тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова
Судді: А.І. Бітов
О.В. Лук`янчук