СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/21323/25
пр. № 2-др/759/71/26
22 квітня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., за участю секретаря судових засідань Жиглій Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду, через систему "Електронний суд", з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС» (приватне), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь завдану майнову шкоду у розмірі 28 902,72 грн, мінімальний розмір страхового відшкодування 120 600,00 грн, моральну шкоду у розмірі 150 тис. грн та судові витрати.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2026 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди задоволено частково. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, у розмірі - 26 999,76 грн, в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілою - 120 600,00 грн, а всього 147 599 (сто сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 76 копійок. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 379 (сім тисяч триста сімдесят дев`ять) гривень 98 копійок. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок на користь держави Україна.
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
30.03.2026 року до суду надійшла заява від представника позивача Дмитришиної Т.І., про ухвалення додаткового рішення суду у справі, оскільки позивачем при подачі позову було заявлено про орієнтовний розмір витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в розмірі 10 тис.грн. Просить суд ухвалити додаткове судове рішення в цивільній справі № 759/21323/25 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» витрати, понесені ОСОБА_2 на професійну правничу
(правову) допомогу в розмірі 10 тис. грн.
Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В судове засідання сторони не викликались (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).
Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.
Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу була надана професійна правнича допомога Адвокатським бюро «Дмитришиної Тетяни» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги, захисту та представництва № 28/08/24 від 28.08.2024 року.
На підтвердження витрат представником позивача наданий договір про надання правової (правничої) допомоги, захисту та представництва № 28/08/24 від 28.08.2024 року, в якому зазначена сума гонорару в розмірі 10 тис. грн. Надано платіжну інструкцію від 29.03.2026 року на суму 10 тис. грн, згідно якої ОСОБА_5 переказала кошти на рахунок ОСОБА_1 , з призначенням платежу оплата послуг адвоката за договором №28/08/24 від 28.08.2024 року про надання правової допомоги.
Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 5 174,56 грн (154 979,74 / 299 502,72 * 10 000,00). 
Керуючись ст. ст. 259, 260-261, 268, 270, 354, 452 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_2 - Дмитришиної Тетяни Іванівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі - 5 174 (п`ять тисяч сто сімдесят чотири) гривні 56 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України.
Інформація про учасників:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне «Страхова група «ТАС» (код за ЄДРПОУ 30115243, юридична адреса: 03062, м. Київ, пр. Берестейський,65).
Треті особи: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .
Текст додаткового рішення виготовлено 22.04.2026 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб