Справа № 694/814/26 
провадження № 2-а/694/19/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах адвокатом Мазуркевичем Миколою Антоновичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
25.03.2026 року ОСОБА_1 , через свого представника Мазуркевича М.М., звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № R246602 від 09.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП. 
В обґрунтування позову представник Мазуркевич М.М. вказує на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.12.2026 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладений штраф в сумі 17000 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що вона прийнята на підставі заяви ОСОБА_1 про визнання ним правопорушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, яка надійшла через електронний кабінет військовозобов`язаного. ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що не пройшов/відмовився від проходження ВЛК, чим порушив обов`язок, визначений пунктом 2 розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», та вчинив порушення законодавства про мобілізацію. 
Позивач вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно він рахується на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зареєстрований у АДРЕСА_1 , однак фактично проживає в АДРЕСА_2 . Ці та інші контактні дані ОСОБА_1 наявні у ІНФОРМАЦІЯ_2 та в застосунку «Реєстр+». Він ніяким чином не отримував повідомлень про необхідність повторного проходження ВЛК, а також де його проходити і коли. Тим більш, що в грудні 2025 року він був заброньований по роботі, а в даний час вирішується питання про продовження строку бронювання. Повідомлення від банку та місцевого ВДВС про штраф він отримав у застосунку «Дія» 11.03.2026 року. Вказує, що ОСОБА_1 ніхто не пропонував у листопаді-грудні 2025 написати заяву до РТЦК, що він не оспорює допущене порушення і що він згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Таку заяву він не відправляв також через свій електронній кабінет як військовозобов`язаного. Відповідач не направив своєчасно ОСОБА_1 копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не роз`яснив порядок її оскарження. 
Представник зазначає, шо ОСОБА_1 , який раніше був визнаний обмежено придатним до військової служби не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП за не проходження чи відмову від проходження повторно ВЛК. Згідно з вимогами п. 2 розділу 2 Закону №3621-ІХ від 21.03.2024 року громадяни визнані

обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 року повинні самостійно до 05.06.2025 року пройти медичний огляд з метою визначення придатності до служби. 14.07.2024 року ОСОБА_1 у Резерв+ уточнив свої дані, в зв`язку з чим вони були відомі посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки з моменту виявлення правопорушення минуло більше року, справа підлягає закриттю на підставі ст. 38 КУпАП.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.03.2026 року ОСОБА_1 було поновлено строк на звернення до адміністративного суду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 
07.04.2026 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. Відзив обґрунтовано тим, що пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» встановлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов?язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов?язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов?язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов?язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозлілу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та згідно наявних відомостей останній раз проходив ВЛК 31.03.2022 року, за результатами якої визнаний непридатним в мирний час та обмежено приданим у воєнний час. Такі статуси були скасовані в Україні з 04.05.2024 року та було введено обов`язковий повторний медичний огляд, однак позивач не виконав даного обов`язку. 09.12.2025 року ОСОБА_1 на підставі ст. 279-9 КУпАП сформував через за стосунок Резерв+ електронну заяву, в якій зазначив, що не оспорює дане порушення та згоден на притягнення до відповідальності за його відсутності. Розглянувши заяву позивача, відповідач прийняв оскаржувану електрону постанову № R246602 від 09.12.2025 року, яку було одразу направлено позивачу у його електронний кабінет для ознайомлення та виконання. При розгляді справи ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 було дотримано всі вимоги законодавства, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є законною та прийнята в межах повноважень. 
Також відповідачем надано суду копію матеріалів у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 
14.04.2026 року представник ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що копія оскаржуваної постанови, яка надана відповідачем суду, не містить підпису начальника РТЦК та відрізняється від тієї, що долучена позивачем до матеріалів справи. Також звернув увагу на те, що порушення було виявлене 14.07.2024 року в день уточнення ОСОБА_1 своїх даних в Резерв+, а тому строк на притягнення його до відповідальності закінчився 14.07.2025 року. 
Із заявами про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін учасники справи не звертались, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних в ній матеріалів.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України уразі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .  
Згідно даних додатку Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 31.03.2022 року, має звання солдат, потребує проходження базової загальновійськової підготовки. Постановою ВЛК від 05.09.2006 року визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Має відстрочку від мобілізації на підставі п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 17.03.2026 року як працівник.
09.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 через електронний кабінет Резерв+ із заявою (дата та час накладення електронного підпису: 17:36:00 09.12.2025 року), в якій повідомив, що ним допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не пройшов (відмовився проходити) ВЛК. Факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.. 210-1 КУпАП визнає та надає згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. 
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №R246602 від 09.12.2025 року на підставі поданої заяви на ОСОБА_1  накладено штраф в сумі 17000 грн. за те, що він не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК, чим порушив обов?язок, визначений пунктом 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
08.03.2026 року вказана постанова №R246602 від 09.12.2025 року направлена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області для стягнення штрафу у примусовому порядку та постановою державного виконавця від 11.03.2026 року відкрите виконавче провадження № ВП №8473972.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про

протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 31.03.2022 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та постановою ВЛК від 05.09.2006 року був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. 
Відповідно до вимог п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року №3621-IX громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Виходячи з вимог вищевказаного Закону, ОСОБА_1 мав пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби медичний огляд в строк до 05.06.2025 року, однак не зробив цього, чим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідальність за що передбачена 

ст. 210-1 КУпАП. Факт не проходження повторного медичного огляду у визначений Законом строк, тобто до 05.06.2025 року, позивачем не заперечується.
Законом № 4316-IX від 13.03.2025 року Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 279-9, яка регламентує порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву
Відповідно до вимог цієї статті у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
ІНФОРМАЦІЯ_5 протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 о 17 год. 36 хв. 09.12.2025 року направив через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста в Резерв+ до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву, в якій повідомив про порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не пройшов (відмовився проходити) ВЛК. Визнав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП та надав згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Доводи позивача про те, що він не подавав такої заяви суд вважає непереконливими, оскільки з наданої відповідачем копії електронної заяви ОСОБА_1 від 09.12.2025 року вбачається, що вона була подана в електронному кабінеті останнього з накладенням кваліфікованого електронного підпису та в ній зазначені дані військовозобов`язаного, які повністю відповідають тим, що зазначені ним в Резерв+ при уточненні даних.
Жодних доказів того, що якась стороння особа мала доступ до електронного кабінету ОСОБА_1 в Резерв+ та могла направити таку заяву від його імені та без його відома матеріали справи не містять.
Отримавши заяву ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 279-9 КУпАП начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс електронну постанову № R246602 від 09.12.2025 року, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме в тому, що він не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК, чим порушив обов?язок, визначений пунктом 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких

законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». 
Такі дії відповідача в повній мірі відповідають вимогам законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в межах наданих повноважень та з дотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що передбачена КУпАП. 
Представник позивача вказує на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням строків накладення адміністративного стягнення, які передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 уточнив свої дані 14.07.2024 року та вони були відомі посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 з того часу. Оскільки з моменту виявлення правопорушення, а саме з 14.07.2024 року, минуло більше року, то справа підлягає закриттю.
З такими доводами представника позивача суд не погоджується з наступних підстав.
Дослідивши матеріали позовної заяви та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що днем вчинення правопорушення слід вважати 06.06.2025 року, оскільки відповідно до вимог законодавства ОСОБА_1 мав пройти повторний медичний огляд до цієї дати та не пройшов його.
Разом з тим, день уточнення ОСОБА_1 своїх даних 14.07.2024 року не можна вважати днем виявлення правопорушення, оскільки обов`язок пройти повторний медичний огляд мав бути виконаний позивачем в строк до 05.06.2025 року. 
Виявлення правопорушення, на переконання суду, відбулось саме 09.12.2026 року, тобто в день подання ОСОБА_1 заяви через електронний кабінет в Резерв+, оскільки відсутні будь-які докази того, що відповідач виявив правопорушення до цієї дати.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення, суд вважає, що накладення стягнення на ОСОБА_1 постановою від 09.12.2025 року за правопорушення, яке було виявлене 09.12.2025 року, є правомірним.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Досліджені судом докази вказують на те, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті. Суть викладеного у постанові правопорушення відображає диспозицію ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з посиланням на відповідні норми закону.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № R246602 від 09.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню, а адміністративний позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення,

розподіл судових витрат судом не здійснюється. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,
у х в а л и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий в його інтересах адвокатом Мазуркевичем Миколою Антоновичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № R246602 від 09.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – залишити без змін.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

Суддя           Т.М. Кравченко