Справа № 158/490/26
Провадження № 2/0158/482/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 квітня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючої судді – Корецької В.В.
за участю секретаря – Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луцької міської ради Волинської області про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Луцької міської ради Волинської області про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням.
Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх матір ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що 12.04.2005 року житловий будинок площею 55,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , був знищений внаслідок пожежі, під час якого загинула їх матір.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2008 року за ними визнано право власності на земельну ділянку площею 0,30 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому на підставі вказаного рішення суду було виготовлено технічну документацію на дану земельну ділянку, присвоєно кадастровий номер 0721885800:01:001:0172.
Однак, зареєструвати вказану земельну ділянку виявилося не можливим, оскільки на ній залишився зареєстрованим житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_5 , який на підставі договору дарування №852 від 20.08.2003 року подарував їх матері ОСОБА_4 .
З врахуванням наведеного просять суд скасувати державну реєстрацію та припинити право власності ОСОБА_5 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 18.08.2003 року, реєстраційний номер майна: 2306602, у зв`язку із його фактичним знищення.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.02.2026 року було відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.03.2026 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, кожен зокрема подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник Луцької міської ради Волинської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо вирішення заявлених вимог поклався на розсуд суду. 
Відтак, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.
Всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. 
Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.04.2005 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.16/.
Відповідно до договорів дарування від 20.08.2003 року, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, а також земельну ділянку площею 0,30 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.31-34/.
Згідно акту про пожежу від 12.04.2005 року, житловий будинок площею 55,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , був знищений внаслідок пожежі /а.с.35-36/.
Разом з тим, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2008 року, визнано в рівних частках за ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,30 га, що знаходиться на території Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.47-48/.
У судовому засіданні встановлено, що позивачем відмовлено у реєстрації вказаної земельної ділянки, оскільки на ній залишився зареєстрованим житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_5 .
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині другій статті 16 ЦК України.
Згідно з частинами першою, другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна.
Згідно зі статтею 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.
Для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням).
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва(пункт 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна.
Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно зі статтею 349 ЦК України, є наявність встановленого факту знищення майна.
Такого висновку щодо застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року справа № 588/249/20 (провадження № 61-16377св20).
Під час розгляду справи судом достовірно встановлено та доведено матеріалами справи, що позивачі є спадкоємцями майна після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На вказаній земельній ділянці був розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належав на праві договору дарування ОСОБА_4 . Однак, будинок 12.04.2005 року був знищений пожежею.
З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що для припинення права власності на не існуючий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та внесення відповідний відомостей у реєстр прав власності на нерухоме майно, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги, оскільки даний спосіб захисту прав буде ефективним та таким, що є необхідний позивачам для захисту їх права власності на успадковане майно.
Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позивачі не просять стягнути з відповідача понесені ними судові витрати, суд залишає їх за ними, та не стягує з відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луцької міської ради Волинської області про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням - задовольнити.
Скасувати державну реєстрацію та припинити право власності ОСОБА_5 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 18.08.2003 року, реєстраційний номер майна: 2306602, у зв`язку із його фактичним знищення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивачі:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_2 .
Відповідач – Луцька міська рада Волинської області, код ЄДРПОУ: 34745204, адреса: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька