Справа № 273/727/25
Провадження № 2/273/233/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., секретаря судового засідання Стаднюк В.В., з участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав , 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомрської області про позбавлення батьківських прав, просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона та відповідач по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Житомирського районного суду від 22 вересня 2011 року її шлюб з відповідачем розірвано, а дитину залишено з нею. Після розірвання шлюбу позивач вступила в новий шлюб і змінила прізвище на " ОСОБА_4 ". На даний час дочка зареєстрована і проживає з нею. Відповідач ОСОБА_2 не тільки не приймає ніякої участі у вихованні дочки, а й взагалі з нею не спілкується. Тобто, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не виявляє абсолютно ніякого інтересу до її внутрішнього світу та навчання. Тобто, він фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і втратив з дитиною родинні зв`язки.
Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 20.05.2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 24.02.2026 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свій позов, просила його задовольнити. Додатково вказала, що її донька ОСОБА_5 має 1 групу інвалідності з однорічного віку, оскільки в 6 місяців вона перенесла нейроінфекцію, має судомну епілепсію. На даний час донька не ходить, не говорить, не сидить сама, потребує постійного догляду. На даний час доньці 17 років. З відповідачем вона розлучилася у 2011 році, після чого він один раз на пів року приїздив до дитини, а з 2015 року взагалі жодного разу не поцікавився дитиною, не спілкувався з нею, жодним чином не допомагає. Починаючи з 2015 року з відповідачем обірвався зв`язок, він змінив номер телефону та самоусунувся від виховання та утримання дитини. Донька потребує лікування за кордоном, але без дозволу батька неможливо виїзджати за кордон, що створює додаткові перешкоди у лікуванні та догляді за дитиною.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився і не повідомив причин своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило, правом відзиву не скористався. 
Представник Органу опіки та піклування Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, не заперечує проти винесення заочного рішення .
Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі №2-1380/11 від 22 вересня 2011 року шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю (а.с.8). 
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 07.02.2023 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.9).
Згідно довідки про склад Тетерівської сільської ради від 19.03.2025 року № 156 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з нею зареєстровані дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15). 
З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетерівської сільської ради від 16.10.2025 року за №181, встановлено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 донька ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дитина є інвалідом з дитинства підгрупи А, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, не говорить , не ходить, без допомоги не харчується., потребує постійних ліків та медичної допомоги. Дитину часто зводять судоми, її рухова активність обмежується лише сидінням у інвалідному візку. Батько жодного разу після розлучення не відвідав дитину, не цікавився її розвитком і станом здоров`я, не приймав у часть у вихованні, що свідчить про злісне невиконання батьківських обов`язків ( а.с. 34-35).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З огляду на наведене, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно своєї доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним вихованням, доглядом, не спілкується з донькою понад 10 років, не цікавиться її здоров`ям, лікуванням, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на тривале свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватися про доньку та займатись її вихованням та доглядом за нею, який вона потребує в зв`язку з станом її здоров`я, а в деяких випадках така поведінка відповідача вимагає від матері дитини лише додаткових зусиль для організації життя дитини та її лікування, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати найкращим інтересам дитини. 
Суд вважає за необхідне роз`яснити, що при зміні поведінки особи та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, особа має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
Таким чином, виходячи винятково з інтересів дитини, а також враховуючи наявність того факту, що відповідач свідомо та тривалий час ухиляється від своїх батьківських обов`язків виховувати свою доньку, не допомагає їй, не спілкується з нею взагалі вже тривалий час, а також те, що відповідач не заперечив проти даного позову, а тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст. 51 Конституції України, нормами Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 150, 151, 164, 166, СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 56, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав  - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        Д.С.Бєлкіна