ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 березня 2026 року
м. Київ
справа № 990/329/25
провадження № 11-470заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Погрібного С. О.,
судді-доповідача Гімона М. М.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., 
за участю секретаря судового засідання Лупінос Я. В.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
представник відповідача Леошко Данило Дмитрович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу № 990/329/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2025 року (судді: Ханова Р. Ф., Бившева Л. І., Гончарова І. А., Желтобрюх І. Л., Олендер І. Я.; повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року),
УСТАНОВИЛА:
Вступ
Предметом спору у цій справі є правомірність рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - ВККС, Комісія, відповідач), яким ОСОБА_1 (далі також - позивач) визнано таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) позов задовольнив повністю, визнав протиправним і скасував рішення ВККС з підстав його невмотивованості.
З таким висновком не погодилася Велика Палата Верховного Суду, підтвердивши свої попередні підходи щодо меж судового контролю за рішенням ВККС, яке ухвалене в межах конкурсної процедури. 
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду констатувала відмінність порядку оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей від порядку оцінювання за критеріями професійної етики і доброчесності. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що саме під час оцінювання судді (кандидата на посаду судді) на його відповідність критеріям професійної етики і доброчесності Комісія зобов`язана керуватися презумпцією відповідності судді (кандидата на посаду судді) таким критеріям. Виключно в разі вмотивованого спростування Комісією цієї презумпції гарантовані судді (кандидату на посаду судді) 300 балів можуть бути зменшені. Натомість оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей здійснюється за його активної участі в підтвердженні власної відповідності встановленим показникам цих критеріїв. У цьому випадку саме на суддю (кандидата на посаду судді) покладається обов`язок довести свою відповідність цим критеріям, а Комісія, оцінивши надані суддею (кандидатом на посаду судді) пояснення, за своїм внутрішнім переконанням виставляє (а не зменшує) конкретні бали, які не можуть бути вищими за максимальні, що встановлені для відповідного показника.
Під час розгляду цієї справи Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Комісія повною мірою забезпечила позивачу можливість підтвердити його відповідність критеріям особистої і соціальної компетентностей, якою він скористався на власний розсуд. 
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскаржуване рішення ВККС є достатньо мотивованим і обґрунтованим, його ухвалено у межах наданих Комісії дискреційних повноважень. З цих підстав Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення суду першої інстанції про задоволення позову і ухвалила нове, яким у задоволенні позову відмовила повністю. 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. 14 липня 2025 року до Касаційного адміністративного суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 до ВККС, у якому позивач просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 12 червня 2025 року № 95/ас-25 «Про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» (далі - спірне рішення, рішення ВККС № 95/ас-25).
2. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення ухвалене не у спосіб, не на підставі та не в межах повноважень, визначених Конституцією України та Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), що мало наслідком визнання його таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей. Зі здійсненою Комісією оцінкою цих критеріїв ОСОБА_1 не погоджується, оскільки, на його переконання, таке рішення ухвалено з порушенням процедури, неповноважним складом відповідної палати та мало наслідком припинення участі у конкурсі на зайняття посади судді апеляційного адміністративного суду. Звертав увагу, що висновки ВККС безпосередньо впливають на його професійну репутацію як правника та є втручанням у його право на повагу до приватного життя, легітимність якого може і має бути перевірена в судовому порядку на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з подальшим визнанням його протиправним і скасуванням з підстав, зазначених у позові. 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
3. Касаційний адміністративний суд рішенням від 17 листопада 2025 року позов задовольнив повністю, визнав протиправним і скасував рішення ВККС № 95/ас-25. Також суд здійснив розподіл судових витрат.
4. Перевіряючи обґрунтованість рішення ВККС у частині оцінки відповідності позивача критерію особистої компетентності, суд звернув увагу, що предметом спору є підпункти 3 і 4 пункту 58 спірного рішення. Суд погодився з висловленими у підпункті 3 обставинами з погляду того, що такі дійсно можуть свідчити про недостатній рівень уміння ОСОБА_1 до визнання власних помилок. Однак суд не погодився із висловленими в підпункті 4 зауваженнями ВККС і зазначив про передчасність її висновку в цій частині. Суд констатував, що співбесіда проходила у форматі «питання-відповідь», але жодних питань щодо інтегрування отриманих знань у суддівську практику Комісія позивачеві не ставила. Також суд звернув увагу на пояснення ОСОБА_1 , надані під час співбесіди, відповідно до яких він не встиг застосувати набуті знання з публічного управління та адміністрування у суддівській практиці, оскільки через повномасштабне вторгнення російської федерації він зробив вибір мобілізуватися з метою захисту незалежності України. На переконання суду, такий вибір ОСОБА_1 не може нести наслідки у вигляді заниження балів за критерієм «безперервний розвиток».
Суд не погодився з доводами позивача, що Комісія не врахувала обставини отримання у 2021 році диплома магістра та постійного підвищення кваліфікації в Національній школі суддів України. За висновком суду, відсутність у спірному рішенні Комісії покликань на певні обставини не свідчить про те, що такі не були враховані.
5. Перевіряючи обґрунтованість рішення ВККС у частині оцінки відповідності позивача критерію соціальної компетентності, суд звернув увагу, що предметом спору є підпункти 3 і 4 пункту 72 спірного рішення. Суд не погодився з висловленими в зазначених підпунктах зауваженнями, визнавши їх неконкретизованими і незрозумілими. Також суд зазначив, що під час співбесіди члени Комісії не поставили позивачеві жодного запитання стосовно довгострокових мотивів саме щодо суддівської діяльності позивача.
6. Також суд зазначив, що рішення ВККС не містить жодного обґрунтування, яке б стосувалося критерію «емоційна стійкість», хоча такий критерій був зменшений і оцінений Комісією в 10 балів з можливих 12,5.
7. Підсумовуючи, суд першої інстанції дійшов висновку, що зниження позивачеві балів під час оцінювання критеріїв особистої та соціальної компетентностей є невмотивованим, що, однак, суперечить вимогам, які ставляться до негативних рішень і свідчить про поспішність висновку ВККС щодо невідповідності позивача цим критеріям.
8. Перевіряючи обґрунтованість рішення ВККС № 95/ас-25 у частині оцінки відповідності позивача критеріям професійної етики та доброчесності за показником «чесність» і зменшення оцінки цього показника на 15 балів, суд встановив, що підставою для цього стали повідомлені позивачем під час співбесіди обставини оформлення договору оренди квартири з метою отримання пільг на сплату комунальних послуг.
Суд погодився з наведеним у спірному рішенні обґрунтуванням, адже позивач свідомо уклав правочин без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Суд першої інстанції зазначив, що висновок ВККС у цій частині не видається свавільним чи необґрунтованим і не виходить за межі виключної дискреції Комісії оцінювати кандидатів.
9. Суд погодився з наведеним у рішенні ВККС обґрунтуванням зменшення ОСОБА_1 балів за критерієм професійної етики та доброчесності на 15 балів за показником «дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті», адже ОСОБА_1 як діючий суддя піддав сумніву судове рішення, що набрало законної сили. Водночас суд не погодився з наведеним Комісією формулюванням «виявляв відверто зневажливе ставлення до Вищої ради правосуддя та Верховного Суду», мотивувавши свою позицію тим, що незгода ОСОБА_1 , як і будь-якої іншої особи, з рішеннями Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) і Верховного Суду не може свідчити про зневажливе ставлення такої особи до цих органів. 
10. Перевіряючи доводи позивача про наявність процедурних порушень під час проведення співбесіди і прийняття за її результатами спірного рішення, суд першої інстанції визнав їх безпідставними, оскільки нез`ясування головуючим під час проведення співбесіди з кандидатом про наявність самовідводів (в умовах до того ж їх відсутності) не зумовлює протиправності прийнятого рішення. Не спричиняє таких наслідків, за висновком суду, і незастосування Комісією рекомендацій, встановлених Європейською хартією про статус суддів.
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги
11. ВККС не погодилася з висновками Касаційного адміністративного суду і подала апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
12. На обґрунтування вимог апеляційної скарги ВККС посилається на те, що суд першої інстанції здійснив переоцінку мотивів, надавши власне бачення спірних правовідносин, чим втрутився в дискреційні повноваження ВККС. Крім того, судове рішення не містить жодного обґрунтування в межах висловлених Комісією зауважень щодо відтвореної позивачем інформації в мотиваційному листі, яка також вплинула на зменшення балів за критеріями професійної етики та доброчесності на 15 балів за показником «дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті».
13. На переконання ВККС, навіть у тих межах, де суд першої інстанції погоджувався з висновками, викладеними в спірному рішенні, це відбувалось шляхом наданням їм власної оцінки.
14. Також Комісія звертає увагу, що бали за особисту та соціальну компетентності члени Комісії виставляють, а не знижують, як зазначив суд першої інстанції. Результати такої оцінки виражаються у вигляді числових балів, які є змістовним узагальненням враження члена Комісії щодо відповідності кандидата певному показнику. Визначення ж числової форми не означає відсутність мотивації, вона є результатом оціночного судження, здійсненого після аналізу сукупності обставин. Окрім числової форми вираження мотивів, рішення Комісії містить і змістовні мотиви виставлення таких балів. ВККС наполягає на тому, що в спірному рішенні міститься узагальнена, але змістовна оцінка ОСОБА_1 за всіма показниками критеріїв особистої, соціальної компетентностей, доброчесності та професійної етики. Така оцінка здійснена як з урахуванням письмових і усних пояснень позивача, так і з урахуванням інформації, що міститься в матеріалах досьє, тобто сукупно. У цілому Комісія виставила обґрунтовані індивідуальні оцінки, що відображають внутрішнє переконання кожного члена Комісії та знайшли своє відображення в остаточному рішенні.
15. Звертає увагу, що під час розгляду цієї справи суд не встановив порушень Комісією процедури проведення співбесіди. До того ж суд правильно зазначив, що відсутність у спірному рішенні покликань на певні обставини не свідчить про те, що такі не були враховані під час ухвалення рішення.
Позиція позивача щодо апеляційної скарги відповідача 
16. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про правильність висновків суду першої інстанції щодо вжиття Комісією незрозумілих конструкцій та словосполучень з метою обґрунтування спірного рішення.
Рух апеляційної скарги
17. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 14 січня 2026 року відкрила провадження за апеляційною скаргою Комісії, а ухвалою від 11 лютого 2026 року призначила справу до апеляційного розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.
Висловлені під час судового засідання доводи учасників справи
18. У судовому засіданні Леошко Д. Д. , який діяв у порядку самопредставництва ВККС, підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Звертав увагу на відмінність методології оцінювання суддів (кандидатів на посади суддів) щодо їх відповідності різним критеріям. Зокрема, під час оцінювання критеріїв доброчесності і професійної етики Комісія керується принципом презумпції відповідності особи цим критеріям, однак не застосовує його під час оцінки критеріїв особистої і соціальної компетентностей.
19. ОСОБА_1., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, заперечував проти доводів і вимог апеляційної скарги ВККС. Вважав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з ретельним дослідженням усіх обставин справи та доказів, у тому числі і відеозапису співбесіди.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Обставини справи, які установив суд першої інстанції
20.  ОСОБА_1 з 2013 до 2015 року працював суддею Свердловського міського суду Луганської області, а з 2015 року обіймає посаду судді Ленінського (Інгульського) районного суду міста Миколаєва. 
21. ВККС рішенням від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами та доповненнями) оголосила конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, зокрема в апеляційних адміністративних судах (далі - Конкурс).
22. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії із заявою про допуск до участі в Конкурсі як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, а також просив провести стосовно нього кваліфікаційне оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.
23. Загальна кількість балів, які отримав ОСОБА_1 за результатами проходження першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту», склала 350,9 бала із 400 можливих, відповідно, ОСОБА_1 визнаний таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді за критерієм професійної компетентності.
24. Згідно з рішенням Комісії від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах Конкурсу допущено 67 кандидатів на посади суддів апеляційних адміністративних судів, які успішно склали кваліфікаційний іспит, у тому числі і ОСОБА_1 . Установлено, що другий етап проводиться ВККС у складі Першої палати.
25. Комісія 11 квітня 2025 року звернулась до кандидатів на посаду судді апеляційного адміністративного суду (лист № 21-2602/25) та запропонувала надати їй для долучення до досьє та оцінювання під час співбесіди пояснення та докази (за наявності), які, на думку кандидата, підтверджують його відповідність критеріям особистої та соціальної компетентності. Увагу кандидатів було акцентовано на пункті 5.6 розділу 5 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 22 січня 2025 року № 20/зп-25 (далі - Положення № 20/зп-25), у якому визначено вагу критеріїв та показників під час кваліфікаційного оцінювання. 
26. До Комісії 21 квітня 2025 року надійшли пояснення та докази від кандидата ОСОБА_1 . Кандидат надав інформацію, яка, на його думку, підтверджує його відповідність показникам критерію особистої компетентності («рішучість та відповідальність», «безперервний розвиток»), а також показникам критерію соціальної компетентності («ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації», «емоційна стійкість»).
27. До Комісії 06 червня 2025 року надійшов висновок Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) про невідповідність судді Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений 18 травня 2025 року, відповідно до якого позивач не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики за показником «Дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті».
28. Комісія у складі Першої палати провела співбесіду з кандидатом 12 червня 2025 року.
Під час співбесіди Комісія обговорила результати дослідження досьє, відповідність кандидата показникам критеріїв особистої і соціальної компетентностей, а також доброчесності та професійної етики.
Рішенням № 95/ас-25 Комісія у складі Першої палати визначила, що за результатами проходження процедури кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 набрав 670,40 бала. Як наслідок, Комісія визнала ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді за критеріями особистої та соціальної компетентностей.
29. Установлюючи відповідність ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, Комісія систематизувала надані ним пояснення (пункт 58 розділу
V-ІІ спірного рішення) таким чином:
«1. Докладав понаднормові зусилля для своєчасного розгляду справ, організовував роботу в умовах кадрового дефіциту.
2. Під час служби в Збройних Силах України, займаючи керівну посаду, він брав на себе відповідальність за накази, відмовився наражати підлеглих на небезпеку під час розмінування. Унаслідок цього втратив посаду, але зберіг життя особовому складу.
3. Відверто не погоджується з рішенням Вищої ради правосуддя та Верховного Суду щодо його дисциплінарної відповідальності, посилаючись на «вісім окремих думок» суддів Верховного Суду. Хоча така позиція може свідчити про принциповість кандидата, однак постійне заперечення також свідчить про недостатній рівень саморефлексії та вміння до визнання власних помилок і їх врахування у своїй подальшій практиці.
4. У своїх відповідях кандидат не навів аналіз отриманих знань, не навів прикладів того, як отримані ним знання були інтегровані ним в практику».
Надані ОСОБА_1 документи, а також його відповіді під час послідовного обговорення показників особистої компетентності на співбесіді індивідуально оцінено членами Комісії так:
- середній бал за показниками «рішучість» та «відповідальність» становить 18,25 бала (бали, виставлені членами Комісії: 21, 17, 20, 16, 17, 19);
- середній бал за показником «безперервний розвиток» становить 16,50 бала (бали, виставлені членами Комісії: 19, 15, 18, 15, 16, 17).
Роблячи висновки про те, що кандидат не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді за критерієм особистої компетентності, Комісія вказала, що за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 34,75 бала із 50 можливих, що є меншим за 75 % (37,5 бала). 
30. Установлюючи відповідність ОСОБА_1 критерію соціальної компетентності (розділ V-ІІІ, пункт 72 спірного рішення), Комісія зазначила, що позивач під час співбесіди:
«1. Демонстрував відданість переконанням, зокрема стосовно неприпустимості уникнення відповідальності військовослужбовцями, однак реалізував це через дисциплінарні скарги та публікацію рішень інших суддів.
2. Продемонстрував обмеженість у варіативності комунікативних стратегій. Фактично не продемонстрував навичок м`якої комунікації, діалогу, переконання.
3. Продемонстрував надто низьку результативність впроваджених і застосованих ним інструментів ефективної взаємодії.
4. Не зміг чітко окреслити довгострокові мотиви саме щодо суддівської діяльності: він не навів прикладів професійних завдань, які ставить перед собою як суддя апеляційної інстанції; не показав бачення своєї місії в системі правосуддя; не висловив конкретних цілей професійного розвитку в судовій системі».
Надані ОСОБА_1 документи, а також відповіді під час послідовного обговорення показників соціальної компетентності на співбесіді індивідуально оцінено членами Комісії таким чином:
- середній бал за показником «ефективна комунікація» становить 6,75 бала (бали, виставлені членами Комісії: 8, 5, 8, 5, 7, 7);
- середній бал за показником «ефективна взаємодія» становить 6,25 бала (бали, виставлені членами Комісії: 7, 6, 7, 5, 5, 7);
- середній бал за показником «стійкість мотивації» становить 6,75 бала (бали, виставлені членами Комісії: 8, 5, 11, 5, 6, 8);
- середній бал за показником «емоційна стійкість» становить 10 балів (бали, виставлені членами Комісії: 9, 10, 12, 7, 11, 10).
Роблячи висновки про невідповідність позивача критерію соціальної компетентності, Комісія вказала, що за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 29,75 бала із 50 можливих, що є меншим за 75 % (37,5 бала).
31. Крім того, за результатами дослідження досьє та встановлення відповідності ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія за критерієм професійної етики та доброчесності одноголосно знизила позивачу бали (на 15 балів) за показником «дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті» (пункти 88,89 розділу V-V спірного рішення).
Причинами зняття цих балів слугував мотиваційний лист, який, за позицією ВККС, «містить емоційно-забарвлені та оціночні судження щодо колег («такими боягузами»)». На думку Комісії, це виносить внутрішні конфлікти та особисті образи в публічну площину, що може підірвати авторитет судової влади загалом.
32. За цим показником («дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті») Комісія одноголосно зменшила бали (на 15 балів) у зв`язку з відверто зневажливим ставленням позивача до ВРП та Верховного Суду (пункти 97 - 102 розділу V-V спірного рішення).
На це мали вплив пояснення ОСОБА_1 щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, надані під час співбесіди:
«1. Вища рада правосуддя в рішенні зазначала, що Вища рада правосуддя та її дисциплінарні органи, здійснюючи дисциплінарне провадження щодо судді, не втручаються у процес розгляду судових справ, а обмежуються наданням оцінки діям судді під час здійснення правосуддя та сумлінності виконання обов`язків судді. Водночас, на думку кандидата, дисциплінарний орган, всупереч своїй попередній практиці і висновкам Консультативної ради європейських суддів, вдався до оцінки та перевірки законності рішень судді.
2. Під час співбесіди суддя на уточнювальне питання члена Комісії пояснив, що не зміг довести свою точку зору щодо відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності ні дисциплінарній палаті Вищої ради правосуддя, ні Вищій раді правосуддя, ні Великій Палаті Верховного Суду. І наразі не згоден з їхніми рішеннями».
33. Також Комісія у складі Першої палати одноголосно вирішила зменшити бали кандидата за критеріями професійної етики та доброчесності на 15 балів за показником «чесність» (пункти 91 - 95 розділ V-V спірного рішення).
Підставами для зменшення балів слугувало те, що позивач орендував квартиру у знайомого та друга сім`ї за 1 (одну) гривню.
Пояснюючи відповідні обставини, ОСОБА_1 зазначив: «[…] Цю квартиру я орендував […] на рік за 1 гривню в нотаріальному порядку, тому що для оформлення пільг […] ти маєш користуватись цими пільгами. І для того, щоб я користувався пільгами, я мав укласти договір оренди. […] Я там не проживав».
Таким чином, на думку Комісії, кандидат свідомо створив формальну правову підставу для набуття пільг. При цьому Комісія зазначила, що не ставить під сумнів право кандидата на отримання відповідних пільг та не аналізує дотримання ним відповідної процедури. Однак, навіть якщо припустити, що кандидат мав право на отримання відповідної пільги, то спосіб її отримання через укладення правочину, намір виконання якого сторони не мали, в очах стороннього спостерігача оцінюється як непрозорий. ВККС наголосила, що кандидат на посаду судді, особливо той, який є суддею, повинен демонструвати бездоганну поведінку в особистому житті і намагатись не допускати випадків, які можуть поставити під сумнів його репутацію та повну прозорість у його фінансових та майнових справах.
34. Вважаючи протиправним зазначене рішення ВККС, позивач звернувся до Касаційного адміністративного суду із цим позовом.
35. Зміст спірних у цій справі правовідносин полягає в тому, що, на переконання позивача, надані ним пояснення жодним чином не могли вплинути на оцінку відповідності кандидата визначеним у законі критеріям у бік зменшення, а рішення ВККС не містить мотивів формулювання частини висновків. Також перед судом було поставлено питання дотримання Комісією процедури проведення співбесіди і прийняття за її наслідками рішення. 
36. Апеляційна скарга не містить заперечень щодо встановлених судом першої інстанції обставин, а також достатності в матеріалах справи доказів, які були предметом дослідження Касаційного адміністративного суду. 
Норми права, які регулюють спірні правовідносини, та висновки щодо їх застосування 
37. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
38. За змістом частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог: 
1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років; 2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років; 
3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років; 4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1 - 3 цієї частини, щонайменше сім років.
39. Частиною першою статті 92 Закону № 1402-VIII визначено, що ВККС є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.
40. Статтею 79-2 Закону № 1402-VIII установлено, що ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад, зокрема, суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.
41. Відповідно до частини другої статті 79-3 Закону № 1402-VIII у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.
Згідно із частиною четвертою статті 79-3 Закону № 1402-VIII ВККС:
1) на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді;
2) проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду;
3) проводить спеціальну перевірку стосовно кандидатів на посаду судді, допущених до етапу дослідження досьє та проведення співбесіди кваліфікаційного оцінювання, відповідно до статті 75 цього Закону. Результати спеціальної перевірки враховуються при ухваленні рішення Комісії за результатами кваліфікаційного оцінювання;
4) за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає рейтинг для участі у конкурсі кандидатів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, визначає переможця конкурсу на зайняття вакантної посади судді у відповідному суді та ухвалює рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді.
42. Законом України від 09 грудня 2023 року № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 3511-IX) та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», який набрав чинності 30 грудня 2023 року, внесено зміни до Закону № 1402-VIII, зокрема викладено в новій редакції розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57 - 61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».
За змістом пункту 57, який згідно із Законом України від 20 листопада 2024 року № 4072-IX «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо особливостей складання кваліфікаційного іспиту» (далі - Закон № 4072-IX) змінений на пункт 57-1, ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.
ВККС проводить кваліфікаційний іспит в межах конкурсу, передбаченого цим пунктом, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 4072-IX.
43. Статтею 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації.
44. Відповідно до статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.
45. За пунктами 1.1 ? 1.6 Положення № 20/зп-25 завданням кваліфікаційного оцінювання є встановлення відповідності кандидата на посаду судді вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. Основні принципи кваліфікаційного оцінювання ? це автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для кандидатів на посаду судді.
Пунктами 6.21 - 6.24 Положення № 20/зп-25 визначено, що співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію. Послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників з метою ухвалення остаточного рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Співбесіда проходить в засіданні Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язково обговорюються із суддею (кандидатом на посаду судді) дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.
У розділі 2 Положення № 20/зп-25 закріплені показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
Пунктами 5.1, 5.2, 5.5 Положення № 20/зп-25 передбачено, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання встановлюється членами Комісії шляхом оцінки відповідності визначеним показникам. Оцінка відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.
Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає показнику відповідності критерію кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання ним більше нуля балів за такий показник. У випадку, якщо суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає одному показнику, такий суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критерію. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає критеріям соціальної та особистої компетентності, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв за результатами їх оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
Згідно з пунктами 5.8 - 5.10, 5.12 Положення № 20/зп-25 критерії доброчесності та професійної етики оцінюються в 300 балів. Комісія керується презумпцією, відповідно до якої суддя (кандидат на посаду судді) відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді). Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики у разі встановлення невідповідності або наявності обґрунтованого сумніву в його відповідності хоча б одному показнику, визначеному пунктом 2.13 цього Положення. Такий суддя (кандидат на посаду судді) припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225.
46. Статтею 88 Закону № 1402-VIII встановлено, що ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
47. Частиною третьою цієї статті передбачено, що рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
48. Отже, за Законом № 1402-VІІІ призначення на посаду судді, зокрема вакантної посади судді апеляційного суду, здійснюється за конкурсом, який уповноважена проводити ВККС. Конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду Комісія проводить на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання. Одним з етапів кваліфікаційного оцінювання є дослідження досьє та проведення співбесіди. Саме на етапі співбесіди Комісія перевіряє відповідність судді (кандидата на посаду судді) вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. При цьому у Положенні № 20/зп-25 Комісія роз`яснила як зміст критеріїв, так і їх складові, передбачивши низку показників. Останні також розтлумачені з точки зору конкретних якостей, які оцінюються в межах кожного з них.
49. У межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді, з урахуванням мети і завдань його проведення, обов`язком (повноваженням) ВККС є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного. 
За своєю правовою природою діяльність Комісії полягає в обов`язку держави перед суспільством сформувати такий суддівський корпус, представники якого за їхніми якостями не викликали б недовіри у громадян України. Зважаючи, що надані суддям повноваження тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм, й зазначені цінності є передумовами довіри суспільства до здійснення правосуддя, ВККС зобов`язана перевірити компетентність, професійну етику та доброчесність судді.
Комісія з огляду на свій правовий статус повинна визначити, чи відповідає поведінка судді / кандидата на посаду судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23), а також у Кодексі суддівської етики.
50. Основоположні принципи впроваджені у національну систему правил і норм, що формують моральний аспект поведінки суддів, та викладені, зокрема, у Кодексі суддівської етики, затвердженому у новій редакції рішенням ХХ (чергового) з`їзду суддів України від 18 вересня 2024 року.
Відповідно до цього Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
Крім того, суддя повинен проявляти стриманість, виваженість, обачність та поміркованість у висловленні своїх поглядів і думок за будь-яких обставин. Суддя не може робити публічних заяв та / або коментарів, які компрометують звання судді або підривають авторитет правосуддя. Суддя має уникати публічних заяв і коментарів щодо справ, які перебувають у його / її провадженні та інших суддів, не піддавати сумніву судові рішення, що набрали законної сили.
51. За загальними правилами Кодексу суддівської етики судді зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку із чим беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і в позасудовій поведінці.
52. Згідно з положеннями Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів на 316-й нараді заступників міністрів від 11 березня 1980 року, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
53. В аспекті наведеного треба вкотре зазначити, що повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому оцінювання відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
54. Жоден інший суб`єкт чи орган, зокрема й суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.
55. Такий підхід неодноразово висловлювався Великою Палатою Верховного Суду (постанови від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/87/19, від 14 листопада 2024 року у справах № 990/139/24, № 990/71/24) і є застосовним до спірних правовідносин.
56. Водночас варто також врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо меж дискреції ВККС у конкурсних процедурах (постанови від 20 березня 2025 року у справі № 990/85/24, від 28 листопада 2024 року у справі № 990/92/24). Такі висновки хоча і сформульовані у правовідносинах, пов`язаних із конкурсною процедурою добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, однак безпосередній підхід є застосовним і до конкурсних процедур на зайняття вакантних посад суддів, зокрема, апеляційних судів.
57. Межі дискреції ВККС у конкурсній процедурі на зайняття вакантних посад суддів, у тому числі в апеляційних судах, зокрема і прийняття рішення за результатами проведення співбесіди з кандидатами, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Процес розгляду Комісією питання про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді, як і прийняте за результатом цього процесу рішення, мають бути зрозумілим як суддям (кандидатам на посаду судді), щодо яких їх ухвалено, так і незалежному сторонньому спостерігачу.
Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи / пояснення судді (кандидата на посаду судді) взято до уваги і, що важливо, давати розуміння, чому і чим керувалася ВККС, коли оцінювала відповідність цього судді (кандидата на посаду судді) критеріям компетентності, доброчесності чи професійної етики.
58. Отже, одним із завдань адміністративного судочинства є перевірка реалізації суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень, зокрема, за критеріями обґрунтованості, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Визначальним критерієм правомірності рішення ВККС про непідтвердження здатності кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному апеляційному суді в аспекті їх відповідності критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики є встановлення Комісією обставин, які мають істотний вплив на прийняття рішення, та мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків.
ВККС відповідно до свого статусу, повноважень, встановленого законом порядку, мети і завдань, які перед нею стоять, вільна у виборі підстав і, керуючись власною оцінкою цих підстав, вправі визнати кандидата таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Проте нормативне визначення підстав оскарження рішення ВККС щодо кандидата на посаду судді у зв`язку з тим, що рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, означає, що підстави для визнання кандидата таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійної, особистої, соціальної тощо), професійної етики, доброчесності, мають існувати та не повинні бути формальними, номінальними чи декларативними.
59. Суд повинен забезпечити, щоб реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання не була свавільною.
Оцінка висновків Касаційного адміністративного суду та аргументів учасників справи
60. Касаційний адміністративний суд, як і Велика Палата Верховного Суду, не встановили обставин чи підстав для скасування оскаржуваного рішення, визначених пунктами 1 - 3 статті 88 Закону № 1402-VIII.
61. Водночас спірне рішення з урахуванням доводів позивача у цій справі потребувало здійснення всебічної оцінки на предмет відповідності його вимогам, визначеним пунктом 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.
62. З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення ВККС містить підрозділи, які стосуються дослідження кожного окремого показника відповідності ОСОБА_1 критеріям кваліфікаційного оцінювання.
63. За змістом встановлених судом першої інстанції обставин, висновків Касаційного адміністративного суду у сукупності з доводами апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду є висновки суду першої інстанції в межах висловленої судом позиції невмотивованості спірного рішення. Рішення суду першої інстанції в частині, в якій суд визнав спірне рішення вмотивованим, позивач не оскаржив, а тому висновки суду в цій частині не є предметом апеляційного перегляду. 
Особиста компетентність
64. Установлюючи відповідність позивача критерію особистої компетентності, Комісія оцінювала такі показники, як «рішучість і відповідальність», а також «безперервний розвиток». 
Під час оцінки цих показників Комісія виходила з того значення відповідного показника, яке наведено у Положенні № 20/зп-25. У пункті 58 рішення зазначено, які пояснення надав ОСОБА_1 , що мали вплив на виставлення балів. Комісія визнала істотними 4 обставини, які мали як позитивний, так і негативний характер з точки зору внутрішнього переконання кожного з членів ВККС, як підстави для виставлення конкретного бала.
Бал кожного члена ВККС за показником «рішучість і відповідальність» коливається від 16 до 21 балів, а за показником «безперервний розвиток» - від 15 до 19 балів. 
За змістом рішення суду першої інстанції висновки Комісії, зроблені щодо показника «рішучість і відповідальність», є обґрунтованими, однак суд не погодився з оцінкою показника «безперервний розвиток».
65. Згідно з пунктом 2.7 Положення № 20/зп-25 безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля судді (кандидата на посаду судді) щодо професійного саморозвитку. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.
66. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що під час обговорення показника «безперервний розвиток» Комісія поставила запитання про те, як саме знання з публічного управління та адміністрування застосовується позивачем у суддівській практиці. ОСОБА_1 повідомив, що не встиг застосувати отримані знання в суддівській практиці, оскільки почалась війна.
Комісія звернула увагу на наявність 25 сертифікатів Національної школи суддів України, отриманих ОСОБА_1 протягом 2024 - 2025 років. Обговорюючи їх, Комісія просила повідомити позивача про те, який саме захід найбільш сподобався позивачеві. 
ОСОБА_1 також було поставлено питання щодо зміни його судової практики через скасування ухвалених ним судових рішень, на що позивач відповів, що в цілому це не мало жодного впливу. Він пригадав єдиний випадок, коли змінив свою практику у 2017 році через те, що апеляційний суд скасовував йому ухвали про повернення позовних заяв. Також ОСОБА_1 повідомив, що не пригадує, щоб на його практику мали вплив й позиції органу суддівського врядування.
До цього питання Комісія поверталася також під час встановлення відповідності ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності. Позивач повідомив, що рішення ВРП про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду, також не мало впливу на зміну його судової практики. Звернув увагу, що постанова Великої Палати Верховного Суду підписана з окремою думкою восьми (з вісімнадцяти) суддів.
67. За змістом рішення ВККС, в пункті 3 (з яким погодився суд першої інстанції) міститься посилання на те, що відповіді позивача свідчили про недостатній рівень саморефлексії та вміння визнавати власні помилки і враховувати їх у своїй подальшій практиці.
68. Отже, посилання суду першої інстанції про те, що Комісія не ставила питань щодо інтегрування отриманих знань в суддівську практику, є безпідставним. 
69. Враховуючи, що значення показника «безперервний розвиток» охоплює також здатність кандидата у запитуванні та відкритому сприйнятті зворотного зв`язку, винесення уроків з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригуванні своїх підходів і поведінки, Велика Палата Верховного Суду вважає, що сукупність наведених вище обставин не дає підстав вважати свавільним висновок Комісії, викладений в підпункті 4 пункту 58 спірного рішення. При цьому ані зміст рішення ВККС, ані зміст співбесіди не дають підстав вважати, що цей висновок стосувався виключно тих знань, які позивач отримав на 25 семінарах Національної школи суддів України, свідоцтва про які він надав Комісії, або ж під час здобуття освіти з публічного управління та адміністрування.
70. Посилання Касаційного адміністративного суду на те, що вибір ОСОБА_1 щодо мобілізації не може мати наслідки у вигляді заниження балів за показником «безперервний розвиток», Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованим, адже зі змісту рішення ВККС не вбачається, що підставою для виставлення балів за цим показником, які виявилися меншими за максимальні, стали саме такі обставини. Навпаки, протягом усієї співбесіди обставини перебування позивача в лавах Збройних Сил України членами Комісії обговорювалися з проявом поваги.
Соціальна компетентність
71. Установлюючи відповідність позивача критерію соціальної компетентності, Комісія оцінювала такі показники, як «ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації», а також «емоційна стійкість». Під час оцінки цих показників Комісія виходила з того значення відповідного показника, яке наведено у Положенні № 20/зп-25. У пункті 72 рішення зазначено, які пояснення надав ОСОБА_1 , що мали вплив на виставлення балів. Комісія визнала істотними 4 обставини, які мали як позитивний, так і негативний характер з точки зору внутрішнього переконання кожного з членів ВККС, як підстави для виставлення конкретного бала.
Бал кожного члена ВККС за показником «ефективна комунікація» коливається від 5 до 8 балів, за показником «ефективна взаємодія» - від 5 до 7 балів, за показником «стійкість мотивації» - від 5 до 11 балів, а за показником «емоційна стійкість» - від 7 до 12 балів. 
72. Касаційний адміністративний суд визнав неконкретизованими і незрозумілими висловлені в підпунктах 3 і 4 пункту 72 оскаржуваного рішення висновки ВККС («продемонстрував надто низьку результативність впроваджених і застосованих ним інструментів ефективної взаємодії»; «не зміг чітко окреслити довгострокові мотиви саме щодо суддівської діяльності: він не навів прикладів професійних завдань, які ставить перед собою як суддя апеляційної інстанції; не показав бачення своєї місії в системі правосуддя; не висловив конкретних цілей професійного розвитку в судовій системі»). 
73. Відповідно до пунктів 2.9 - 2.11 Положення № 20/зп-25 ефективна комунікація - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно використовувати комунікацію як інструмент для формування повного розуміння ситуації, встановлення взаєморозуміння та консенсусу у взаємодії з іншими. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної комунікації, якщо вміє чути та розуміти точку зору інших; чітко та структуровано доносить свою позицію; обґрунтовує свої рішення раціональними, цілісними та послідовними аргументами; здатний відстоювати свою позицію та впливати на думку інших; впевнено та переконливо виступає перед аудиторією.
Ефективна взаємодія - це здатність судді (кандидата на посаду судді) будувати конструктивні стосунки з колегами та іншими представниками професійного середовища на основі професійних цілей та цінностей, а не особистих інтересів. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику ефективної взаємодії, якщо проявляє повагу та докладає свідомих зусиль для розуміння інших точок зору; не провокує сам та не допускає виникнення міжособистісних конфліктів; здатний вживати ефективних заходів для вирішення робочих суперечок.
Стійкість мотивації - це усвідомлена мотивація судді (кандидата на посаду судді) до тривалого виконання професійних обов`язків судді в межах закону. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику стійкості мотивації, якщо має та демонструє усвідомлену (не ситуативну) мотивацію до роботи на посаді судді; розуміє всі виклики та складнощі такої роботи; може переконливо пояснити, що мотивує його до роботи на посаді судді (ці фактори співпадають із реальними умовами роботи в межах правого поля); має сталу та усвідомлену мотивацію до служіння суспільству та розбудови правової держави.
74. Під час співбесіди члени Комісії неодноразово поверталися до обговорення обставин комунікації і внутрішньої взаємодії позивача з колегами шляхом подання на них скарг до ВРП, а з іншими органами - шляхом подання відповідних позовів до судів. ОСОБА_1 наполягав на дієвості саме такого механізму, інакше це сприймається колегами як втручання в їх роботу.
Обговорюючи питання бажання позивача змінити свою юрисдикцію, в якій він працював багато років, на адміністративну, а також щодо його бачення своєї діяльності на посаді судді апеляційного адміністративного суду, позивач здебільшого концентрувався на тому, скільки він подав позовів, які були задоволені, контролі за виконанням цих судових рішень і вжитті усіх заходів задля їх фактичного виконання, критиці судових рішень судів апеляційних інстанцій. Члени ВККС обговорювали як мотиваційний лист кандидата, так і його пояснення, надані у відповідь на лист Комісії від 11 квітня 2025 року № 21-2602/25. 
Також члени ВККС виходячи з наданих позивачем відповідей звертали увагу на те, що судочинство в апеляційних судах здійснюється судом у складі колегії суддів, що передбачає комунікацію і взаємодію з ними. ОСОБА_1 повідомив, що не бачить в цьому жодних проблем з огляду на запроваджений процесуальним законом інститут окремої думки.
75. У підсумку члени Комісії за своїм внутрішнім переконанням оцінили надані позивачем відповіді і виставили конкретні бали, систематизувавши при цьому за своїм внутрішнім переконанням уявлення про позивача в межах цього показника шляхом викладення відповідних мотивів. Посилання суду першої інстанції на неконкретизованість чи незрозумілість здійснених Комісією формулювань не може свідчити про невмотивованість спірного рішення. Суд не зазначив про те, що такі висновки Комісії є довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів.
76. Посилання суду першої інстанції на відсутність в рішенні жодного обґрунтування, яке б стосувалося критерію «емоційна стійкість», Велика Палата Верховного Суду також вважає необґрунтованим. 
Згідно з Положенням № 20/зп-25 емоційна стійкість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) ефективно управляти своїми емоційними станами. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику емоційної стійкості, якщо він на прикладах доводить свою здатність проявляти емоційну стійкість у стресових ситуаціях та під психологічним тиском; переконливо на прикладах розповідає, як відновлюється від стресу та напруги у професійній діяльності, та демонструє під час співбесіди здатність утримувати фокус та зберігати емоційну рівновагу, відповідаючи на запитання членів Комісії, в тому числі складні та провокаційні (зокрема, щодо статків, доходів, доброчесності тощо).
Під час співбесіди обговорювалися обставини прояву позивачем емоційної поведінки і емоційних висловів. Також у рішенні ВККС міститься відображення таких обставин: «…заява кандидата містить емоційно-забарвлені та оціночні судження щодо колег ("такими боягузами"). Це виносить внутрішні конфлікти та особисті образи в публічну площину, що може підірвати авторитет судової влади загалом…». 
Незважаючи на те, що це відображено у розділі V-V «Встановлення відповідності кандидата критеріям професійної етики та доброчесності», Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки усі показники оцінюються як кожен окремо, так і в сукупності, то відображення якогось прикладу з мотивуванням в одному розділі не зумовлює висновок про невмотивованість рішення в іншому. Закон не встановлює обов`язку членів ВККС голосувати під час співбесіди за кожним окремим показником і приймати окреме рішення, а лише вимагає, щоб ухвалене остаточне (підсумкове) рішення, особливо негативне для кандидата, за наслідками проведеної співбесіди, було вмотивованим.
До того ж, як правильно зазначив Касаційний адміністративний суд, відсутність у оскаржуваному рішенні Комісії покликання на певні обставини не свідчить про те, що такі не були враховані під час ухвалення рішення.
77. Отже, систематизація членами Комісії своїх висновків у спірному рішенні не може сприйматися як неповнота чи відсутність мотивів. Дослідження відеозапису співбесіди у співставленні з тими тезами і висновками, що наведені у спірному рішенні в межах перевірки відповідності позивача критерію соціальної компетентності, яка до того ж здійснюється за внутрішнім переконанням членів Комісії, не дають підстав вважати, що ВККС відносно ОСОБА_1 допустила порушення принципів рівності та недискримінації чи ознак свавільності або протиправності. 
З урахуванням викладеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що в рішенні ВККС № 95/ас-25 відсутні мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків про невідповідність позивача критеріям особистої і соціальної компетентностей. Висновки суду здебільшого зводяться до незгоди з мотивами Комісії, що наведені у спірному рішенні, які однак ґрунтуються на внутрішньому переконанні кожного з членів ВККС.
Професійна етика і доброчесність
78. Установлюючи відповідність позивача критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія одноголосно вирішила зменшити позивачеві бали за показниками «чесність» і «дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті». За змістом рішення ВККС у ньому відображені мотиви, з яких Комісія виходила, спростовуючи презумпцію відповідності позивача цим критеріям, водночас таке зменшення у підсумку не вплинуло на висновок Комісії про відповідність позивача наведеним критеріям.
79. Касаційний адміністративний суд звернув увагу на безпідставність висловлення в рішенні ВККС такого зауваження, як «виявляв відверто зневажливе ставлення до Вищої ради правосуддя та Верховного Суду». Однак Велика Палата Верховного Суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції зводиться до незгоди з мотивами ВККС, але не свідчить про відсутність останніх. 
Загальні висновки Великої Палати Верховного Суду
80. Велика Палата Верховного Суду погоджується з позицією ВККС про те, що під час оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям особистої та соціальної компетентностей ключову роль відіграє співбесіда. Саме під час безпосереднього спілкування члени Комісії можуть сформувати цілісне уявлення про кандидата, зокрема оцінити його здатність самостійно ухвалювати рішення у складних обставинах, готовність нести персональну відповідальність за результати професійної діяльності, а також усвідомлення необхідності постійного професійного розвитку, вдосконалення знань і навичок.
Крім того, співбесіда дозволяє перевірити здатність кандидата до відкритого діалогу, його реакцію на критичні запитання, готовність визнавати власні помилки та ефективно взаємодіяти з іншими в умовах психологічного навантаження. 
Важливе значення відіграє здатність кандидата детально та переконливо пояснити твердження, викладені в мотиваційному листі, а також надати чіткі й узгоджені пояснення щодо наданої ним інформації, яка підтверджує відповідність показникам особистої і соціальної компетентностей. 
81. Отже, саме співбесіда формує остаточну оцінку кандидата на посаду судді. У зв`язку із цим характер оцінювання має індивідуальний характер і здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення.
82. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що порядок оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей є відмінним від порядку оцінювання за критеріями професійної етики і доброчесності. Саме під час оцінювання судді (кандидата на посаду судді) на його відповідність критеріям професійної етики і доброчесності Комісія зобов`язана керуватися презумпцією відповідності судді (кандидата на посаду судді) таким критеріям (пункт 5.9 Положення № 20/зп-25). Виключно у разі вмотивованого спростування Комісією цієї презумпції гарантовані судді (кандидату на посаду судді) 300 балів можуть бути зменшені. Натомість оцінювання судді (кандидата на посаду судді) за критеріями особистої і соціальної компетентностей здійснюється за його активної участі в підтвердженні власної відповідності встановленим показникам критеріїв. У цьому випадку саме на суддю (кандидата на посаду судді) покладається обов`язок довести свою відповідність цим критеріям, а Комісія, оцінивши надані суддею (кандидатом на посаду судді) пояснення, за своїм внутрішнім переконанням виставляє конкретні бали, які не можуть бути вищими за максимальні, встановлені для відповідного показника.
83. У межах цієї справи неспростованим є те, що Комісія повною мірою забезпечила позивачу можливість підтвердити свою відповідність усім критеріям кваліфікаційного оцінювання, якою він скористався на власний розсуд. Саме позивач вказав ті обставини, які були предметом обговорення на співбесіді з їх подальшою оцінкою членами Комісії за їх внутрішнім переконанням. У наданих позивачем як письмових, так і усних поясненнях відсутні будь-які інші обставини, які не були предметом обговорення чи не враховані Комісією, а пропозицією Комісії доповнити свої пояснення ОСОБА_1 не скористався. 
84. Закон не покладає на Комісію обов`язку самостійно з`ясовувати додаткові обґрунтування відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання. Як вже зазначалося, під час оцінювання судді (кандидата на посаду судді) на відповідність таким критеріям, як особиста і соціальна компетентності, презумпція відповідності таким критеріям відсутня.
85. Крім того, фіксація / відображення у будь-якій формі міркувань / висновків членів Комісії, які встановлюють відповідність кандидата на посаду судді критеріям кваліфікаційного оцінювання за внутрішнім переконанням, щодо окремих показників / критеріїв, яким не відповідає позивач, не передбачено положеннями чинного законодавства, якими встановлено як порядок кваліфікаційного оцінювання, так і його методологію. Відповідно, ступінь мотивації рішення ВККС у цій справі не може перевірятися з точки зору наявності в ньому мотивів, якими керувався той чи інший член Комісії під час виставлення бала, який виявився не максимальним. 
86. У пункті 5.7 Положення № 20/зп-25 закріплено, що у разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі палати обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок членів палати, які брали участь у співбесіді під час кваліфікаційного оцінювання, без урахування однієї найвищої та однієї найнижчої оцінки.
87. Отже, результат оцінювання кожного з показників фіксується у виді середнього арифметичного бала, обчисленого за встановленою формулою. Зазначене забезпечує об`єктивність підсумкового бала за кожним з показників, адже фактично «вирівнює» різність внутрішнього переконання кожного з членів Комісії щодо встановлених обставин, наданих суддею (кандидатом на посаду судді) документів, а також його відповідей під час послідовного обговорення кожного з показників.
88. На переконання Великої Палати Верховного Суду, різність внутрішнього сприйняття кожним членом Комісії у складі палати тієї чи іншої обставини та / або ситуації не може свідчити ані про необґрунтованість виставленого підсумкового бала, ані про відсутність в рішенні мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків.
89. За змістом спірного рішення, у ньому відображені бали кожного з членів Комісії за кожним з показників, які не є однаковими і коливаються. Такі бали виставлені індивідуально з урахуванням як наявної в матеріалах суддівського досьє інформації і письмових пояснень ОСОБА_1 , так і наданих кандидатом усних відповідей під час послідовного обговорення показників. Відображена в спірному рішенні оцінка відповідає середньому арифметичному показнику, обчисленому відповідно до встановленої формули, у якій не враховується одна найвища та одна найнижча оцінка. 
Також рішення містить мотиви, з яких ВККС дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 критеріям особистої і соціальної компетентностей.
90. Натомість Касаційний адміністративний суд ототожнив поняття обґрунтованості рішення ВККС з точки зору наявності в ньому обставин і мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, з обґрунтованістю рішення ВККС з точки зору наявності мотивів, з яких кожен член Комісії виходив, оцінюючи пояснення позивача і виставляючи конкретний бал. При цьому суд здійснив саме оцінку мотивів Комісії з погляду того, чи є вони достатніми підставами для зменшення максимальних балів, що є помилковим стосовно оцінки критеріїв особистої і соціальної компетентностей.
91. Незгода суду із рівнем виставлених компетентним органом балів, яка ґрунтується на власній оцінці встановлених цим органом фактів і обставин, не свідчить про відсутність належних мотивів у спірному рішенні як підстава для скасування такого рішення, визначена в пункті 4 частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.
92. Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстави для визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, не були формальними, номінальними чи декларативними. Викладені у рішенні Комісії мотиви не є довільними чи нераціональними. Відсутні й підстави вважати, що реалізація Комісією дискреційних повноважень під час проведення кваліфікаційного оцінювання щодо ОСОБА_1 була свавільною. 
93. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів ОСОБА_1 щодо наявності процедурних порушень під час проведення співбесіди. Проти таких висновків відсутні заперечення в апеляційній скарзі ВККС, а позивач, як уже зазначалося, своїм правом на подання апеляційної скарги не скористався. Тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає за доцільне окремо зупинятися і перевіряти такі висновки. 
94. Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення ВККС № 95/ас-25 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для визнання протиправним і скасування цього рішення відсутні. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
95. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За правилами частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно із частиною другою цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
96. Враховуючи висновки, викладені в мотивувальній частині цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення Касаційного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову.
Висновки щодо розподілу судових витрат
97. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 317, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України задовольнити.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя С. О. Погрібний
Суддя-доповідач М. М. Гімон 
Судді:	О. О. Банасько О. В. Білоконь О. Л. Булейко І. А. Воробйова А. А. Ємець В. В. Король С. І. Кравченко		О. В. Кривенда Н. М. Мартинюк К. М. Пільков Н. С. Стефанів О. В. Ступак І. В. Ткач О. С. Ткачук