Справа № 464/8825/25
пр.№ 2-о/464/87/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2026 року
Сихівський районний суд м. Львова 
в складі: головуючої-судді Бойко О.М. 
секретар судових засідань Константинова С.С,.
з участю заявника ОСОБА_1 
заінтересованої особи 
ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

в с т а н о в и в :

заявниця звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання її з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви покликається на те, що перебувала із  ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилось двоє дітей. У 2010 р. шлюб між ними було розірвано рішенням Лисичанського міського суду Луганської області, однак після розлучення вони продовжували жити разом, вели спільне господарство та підтримували сімейні відносини. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 - молодший син ОСОБА_5 . В подальшому, вони разом всією сім`єю переселились як внутрішньо переміщені особи у АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, спільно купили необхідні меблі та речі для проживання. 22.10.2025 ОСОБА_3 було складено нотаріальну довіреність, якою її уповноважено здійснювати його представництво та вчиняти правочини від його імені. 26.10.2025 вона з ОСОБА_3 були повінчані церковним шлюбом у храмі. 02.11.2025 її фактичний чоловік – військововслужбовець ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання зник безвісти. З метою врегулювання її статусу як фактичної дружини військоговослужбовця просить встановити факт її проживання разом із ним однією сім`єю. Просить заяву задоволити. 
В судовому засіданні заявниця надала пояснення аналогічні змісту заяви, додатково пояснила, що з 2001 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , у 2010 р. вона подала позов про розірвання шлюбу, намагаючись вплинути на його легковажну поведінку, хоча вони на той час продовжували жити як сім`я. Рішення суду було ухвалено заочно, у відсутності ОСОБА_3 . Проте, після цього він змінився і вони продовжили жити як сім`я, народили ще двох дітей, повінчались у церкві, переселились у м.Львів, де жили разом до мобілізації ОСОБА_3 . Оскільки останній зник безвісти вона має намір реалізувати свої права як його дружина, а тому просить заяву задоволити. 
Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 в судове засіадння не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, подав письмові пояснення на заяву, зазначивши, що відмості про батька дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 записані у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України, а відтак, їх походження від ОСОБА_3 не підтведжено. Також вважає, що у даному випадку виникає спір про право між заявницею та матір`ю ОСОБА_3 , яка на даний час має право на виплату сум грошового забезпечення. Просить відмовити у задоволенні заяви.
Заінтересовані особи донька та син ОСОБА_3 – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяву підтримали, надали пояснення аналогічні змісту заяви, додатково пояснили, що батьки завжди проживали разом як сім`я, як до розірвання шлюбу, так і після. Розірвання шлюбу було фактично формальним, батько про це спершу навіть незнав, потім ображався на матір за це, але вони прожовжували жити як сім`я та ніколи не жили окремо. Після переселення у м.Львів теж жили у гуртожитку разом як сім`я. Просять заяву задоволити. 
Заінтересовані особи мати ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та донька ОСОБА_3 - ОСОБА_7 також в судове засідання не з`явились хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, подали заяви про неможливість прибуття в судове засідання, не заперечують проти задоволення заяви.
Заслухавши пояснення заявниці та її представника заінтересованої особи, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Також відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зроблено висновок, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Судом встановлено, що заявниця перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 26.07.2001, у вказаному шлюбі у них народились двоє дітей: ОСОБА_12 та ОСОБА_3 . Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15.10.2010, яке ухвалено заочно, шлюб між ними розірвано. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, копією рішення суду. 
Разом із тим, судом встановлено, що після розірвання шлюбу заявниця з ОСОБА_3 продовжили проживати однією сім`єю, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які є їх сусідами, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які є родичами ОСОБА_3 , які в судовому засіданні ствердили, що проживали поряд із сім`єю ОСОБА_13 у м.Новодружеськ, працювали разом з ОСОБА_3 , у зв`язку із окупацією якого вони всі переїхали у м.Львів, де теж проживають по сусідству. Заявниця та ОСОБА_3 як в Новодружеську, так і у м.Львові проживали разом як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний побут, виховували дітей. Із змісту рішення суду про розірвання шлюбу вбачається, що обгрунтуванням позову стало те, що подружжя не підтримує стосунків з вересня 2010р., а шлюб розірвано 15.10.2010, тобто, менше двох місяців. Зазначене підтверджує пояснення заявниці про поспішність її рішення розірвати шлюб, а також про подальше збереження стосунків із чоловіком. 
Із копії свідоцтв про народження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , а ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , їх батьками зазначено – ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відомості про батька записані відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України.
Як вбачається із довідки від 25.07.2024 №1164 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 з 22 липня 2024 року проживали у гуртожитку по АДРЕСА_1 , призначеного для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (кімната №154).
26.10.2025 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали церковний шлюб, що пітверджується свідоцтвом про таїнство вінчання. Згідно нотарільної довіреності від 22.10.2025, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 здійснювати представництво та вчиняти правочини від його імені. На доданих до заяви паперових копіях фотознімків зображені заявниця, ОСОБА_3 , їх діти, родичі та друзі, в сімейному колі в різні періоди, під час святкувань, здійснення вінчання, тощо.
Як вбачається із сповіщенням сім`ї №230, старший солдат ОСОБА_3 зник безвісти 02 листопада 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Безсалівка, Сумського району, Сумської області.
Аналізуючи вищенаведені докази та показання свідків у їх сукупності, суд вважає, що такими підтверджується факт її проживання в період часу з 2010 року по 02.11.2025 рік з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ведення ними спільного господарства, наявність спільного побуту, витрат в інтересах сім`ї, взаємних прав та обов`язків, що притаманні сім`ї, а тому враховуючи необхідність врегулювання її прав та обов`язків, з огляду на статус ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню 
Керуючись ст. 258, 259, 263, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

заяву задоволити . 
Встановити факт  проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення рішення складено 21.04.2026 .

Головуюча: