Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2071/25
Провадження № 2/348/77/26

16 квітня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Бурдун Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,
представника позивача – адвоката Голіней Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про житлового будинку за визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Голіней Л.Д., звернулася до суду з позовом до Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про житлового будинку за визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 вона проживає з 2002 року та зареєстрована з 11.01.2010. З 1995 року позивач доглядала за престарілою ОСОБА_2 , 1914 року народження і проживала разом з нею. В листопаді 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1 , згідно якого її житловий будинок та усі господарські споруди, які є на подвір`ї і все її майно переходить ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Тільки після її смерті позивачка дізналась, що у серпні 1999 року ОСОБА_3 склала на заповіт на ім`я ОСОБА_4 , який проживав з ОСОБА_2 більше 6 місяців в 1999 році. Згідно цього заповіту ОСОБА_4 належало половина житлового будинку. У 2000 році ОСОБА_4 помер. З ОСОБА_2 . ОСОБА_4 у шлюбі не перебував. Своїм другим заповітом ОСОБА_5 скасувала заповіт, який виданий на ім`я позивачки ОСОБА_1 , після її смерті позивачка успадкувала частину житлового будинку. Позивачка проживала в будинку ОСОБА_3 як до смерті, так і після її смерті та фактично вступила в управління та володіння майном. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2024 за нею визнано право власності на частку житлового будинку та господарських споруд, яке знаходиться за вищевказаною адресою. В подальшому позивач зареєструвала свою частку згідно чинного на той час законодавства та отримала витяг про право власності на нерухоме майно. Позивачка добросовісно заволоділа чужим майном, а саме іншою частиною житлового будинку, власника якого фактично немає і продовжує відкрито та безперервно ним володіти більше десяти років.
На підставі наведеного позивач просить визнати за нею право власності на 1 /2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещука Р.П. від 21 серпня 2025 року справу було прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Надвірнянського районного суду від 19.11.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А. від 26 лютого 2026 року справу було прийнято до провадження, призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача - адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково зазначила, що після смерті ОСОБА_2 позивачка успадкувала 1 / 2 частину житлового будинку. Іншою частиною будинку позивач користується відкрито з 2010 року і по теперішній час, зареєстрована за цією адресою, сплачує комунальні послуги, утримує будинок. Особа, на користь якого ОСОБА_2 заповіла цю частину будинку – ОСОБА_4 помер у 2000 році, що встановлено рішенням суду від 22.04.2004 року.
Представник відповідача Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі.
За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків.
Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України)
Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 11.01.2010 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та відміткою у паспорті громадянина України (а.с.5-8).
Також відповідно до довідки Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 79 від 30.07.2025 позивач ОСОБА_1 дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 11.01.2010 року по теперішній час (підстава: по господарська книга № 5, номер об`єкта по господарського обліку -393, сторінка 24) (а.с.16).
Актом обстеження Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про підтвердження факту проживання та догляду за померлою особою від 31.07.2025 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 у будинку, що належав ОСОБА_2 , з 2002 року та постійно здійснювала побутовий догляд за померлою до моменту її смерті (а.с.17).
Рішенням Надвірнянського районного суду від 22.04.2004 року у справі № 2-552/2004 за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/ 2 частину житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9). Рішення вступило в законну силу 23.05.2004 року.
У вказаному рішенні встановлено, що «З 1995 року позивач доглядала за престарілою ОСОБА_2 , 1914 року народження і проживала разом з нею. В листопаді 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1 , згідно якого її житловий будинок та усі господарські споруди, які є на подвір`ї і все її майно переходить ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Тільки після її смерті позивачка дізналась, що у серпні 1999 року ОСОБА_3 склала на заповіт на ім`я ОСОБА_4 , який проживав з ОСОБА_2 більше 6 місяців в 1999 році. Згідно цього заповіту ОСОБА_4 належала половина житлового будинку. У 2000 році ОСОБА_4 помер. З ОСОБА_2 . ОСОБА_4 у шлюбі не перебував. Своїм другим заповітом ОСОБА_5 скасувала заповіт, який виданий на ім`я позивачки ОСОБА_1 , після її смерті позивачка успадкувала частину житлового будинку. Позивачка проживала в будинку ОСОБА_3 як до смерті, так і після її смерті та фактично вступила в управління та володіння майном».
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В подальшому позивач зареєструвала свою частку згідно чинного на той час законодавства .
Так відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4278827 від 28.07.2004 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1 /2 частка у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно довідки Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 81 від 30.07.2025 за ОСОБА_1 рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,19га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка не приватизована (а.с.15).
З метою узаконення права власності на домоволодіння позивачем ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт від 31 липня 2025 року, з якого вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку садибного типу, літера «А» загальною площею – 60,9 кв.м., житловою площею – 38,1 кв.м., допоміжної (підсобної) площі – 22,8 кв.м, шопи -літера «Б», стодоли –літера «В», стайні –літера «Г», погрібу –літера «Д», вбиральні – літера «Ж», колонки питної, воріт та огорожі № 1та № 2. Будинок завершений будівництвом у 1968 році, реконструйований у 2010 році (а.с.11-13).
Відповідно до висновку оцінювача ФОП Р.Абрата № 0608202501 від 06.08.2025 ринкова вартість (без ПДВ) домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 , станом на 06.08.2025 становить 146160,00 грн (а.с.14).
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 користувалася домоволодінням в цілому за адресою: АДРЕСА_1 , з 2003 року і по теперішній час, з 11.01.2010 року зареєстрована за даною адресою. Загальний час користування житловим будинком становить 23 роки.
Спірні правовідносини виникли з приводу визнання за позивачем права власності на майно за набувальною давністю.
Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності.
За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/17274/17).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що визнання стороною відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави добросовісно заволоділа чужим майном: 1 /2 часткою житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше десяти років. Інша частина зазначеного нерухомого майна належить позивачу на праві власності. Вказані обставини визнані стороною відповідача, що звільняє позивача від їх додаткового доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позивачем наявності умов, передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю.
Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що позивач добросовісно заволоділа майном і понад 10 років продовжує відкрито, вільно та безперешкодно користуватися частиною житлового будинку для власного використання, дбає про його збереження, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави для визнання права власності за позивачем на 1 /2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 

Керуючись ст.ст.4, 11-13, 78-81, 259, 263-268, 354-355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про житлового будинку за визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: адвокат Голіней Лілія Дмитрівна, адреса місця знаходження: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вулиця Мазепи, 25А.
Відповідач: Переріслянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 04054257, адреса місця знаходження: 78420, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Перерісль, вул. Січових Стрільців,21.
Повний текст рішення складений 20.04.2026.

Суддя: Т.А.Бурдун