ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 913/80/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Луганської області від 09.12.2025 (суддя Секірський А.В.)
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 (колегія суддів: Шутенко І.А., Гребенюк Н.В., Слободін М.М.)
за скаргою ОСОБА_1 
на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк")
до відповідачів: 
1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівські надра" (далі - ТОВ "Соколівські надра"),
2) ОСОБА_1 
про стягнення 4 298 392,48 грн.
ВСТУП
1. У цій справі перед Верховним Судом постало питання законності вчинення державним виконавцем дій (бездіяльності) під час примусового виконання судового рішення про стягнення грошових коштів та суми судового збору, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій п.10-7 розд.XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження") щодо дії мораторію на сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики).
ІСТОРІЯ СПРАВИ
2. АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до ТОВ "Соколівські надра" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.10.2019 №34086384-КД-1 в розмірі 4 298 392,48 грн, у тому числі: 3 196 537,51 грн - заборгованість за кредитом, 1 101 854,97 грн - заборгованість за процентами.
3.  ОСОБА_1 є поручителем за договором поруки від 31.10.2019 №34086384-ДП-1, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань ТОВ "Соколівські надра" за кредитним договором від 31.10.2019 №34086384-КД-1.
4. Господарський суд Луганської області рішенням від 26.05.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2025, позов задовольнив частково: стягнув солідарно з ТОВ "Соколівські надра" та ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитом в сумі 3 196 537,51 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 1 100 700,67 грн; у задоволенні решти позову відмовив; стягнув з ТОВ "Соколівські надра" та ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судовий збір в сумі по 25 783,43 грн з кожного.
5. На виконання цього рішення 11.09.2025 видано відповідні накази від 11.09.2025.
6. 21.08.2025 ТОВ "Соколівські надра", враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором від 31.10.2019 №34086384-КД-1 підпадають під ознаки, визначені Законом від 27.03.2025 №4340-IX "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (далі - ЦК) щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану", звернулося до АТ КБ "Приватбанк" із заявою №21/08-1 про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту від 31.10.2019 №34086384-КД-1.
7. Цю заяву ТОВ "Соколівські надра" направило 21.08.2025 на електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту - ІНФОРМАЦІЯ_1 об 11 год 57 хв та об 11 год 58 хв двома електронними листами та доставлена 21.08.2025, що підтверджується скріншотами з електронної пошти позичальника, а також ідентифікаторами повідомлень з технічними параметрами відправлень, в яких відображено час відправлення та отримання адресатом - АТ КБ "Приватбанк".
8. Старший державний виконавець Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - державний виконавець) Артюх І.С. постановами відкрив виконавчі провадження:
- від 23.09.2025 НОМЕР_1 з примусового виконання рішення на підставі наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судового збору в сумі 25 783,43 грн;
- від 24.09.2025 НОМЕР_2 з примусового виконання рішення на підставі наказу про солідарне стягнення з ТОВ "Соколівські надра" та ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитом в сумі 3 196 537,51 грн, заборгованості за процентами в сумі 1 100 700,67 грн щодо боржника - ОСОБА_1 .
9. 23.09.2025 державний виконавець Артюх І.С. в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 виніс постанову про арешт коштів боржника, якою наклав арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 28 562,37 грн.
10. 24.09.2025 державний виконавець Артюх І.С. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 виніс постанову про арешт коштів боржника, якою наклав арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 4 727 162,59 грн.
11. 14.10.2025 державний виконавець Артюх І.С. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 виніс постанову про арешт майна боржника, якою наклав арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 .
12. 25.09.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Биченко А.О. звернувся до Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ ДВС) із заявами про зупинення виконавчих проваджень НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відкритих на підставі судових наказів від 11.09.2025 про примусове виконання рішення Господарського суду Луганської області від 26.05.2025 у справі №913/80/25. До цих заяв додана заява ТОВ "Соколівські надра" від 21.08.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту від 31.10.2019 №34086384-КД-1 відповідно до норм Закону від 27.03.2025 №4340-IX "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану".
13. 07.10.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до Відділу ДВС із адвокатським запитом від 07.10.2025 №07/10/25/1, в якому просив повідомити, чи розглянуто заяви про зупинення виконавчих проваджень НОМЕР_2 та НОМЕР_1, подані 25.09.2025, та які рішення прийняті за результатами розгляду цих заяв.
14. 14.10.2025 Старобільський Відділ ДВС листом №11735 повідомив, що станом на теперішній час відсутні правові підстави для зупинення, у зв`язку з тим, що представник боржника не надав доказів надсилання заяви про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі, у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту (позики). У зв`язку з чим, державний виконавець з цього питання скерував запит до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання інформації щодо розгляду заяви про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту в електронній формі на електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту. Після отримання відповіді, державним виконавцем буде вжито заходи, передбачені чинним законодавством.
15. 20.10.2025 представник ОСОБА_1 подав до Відділу ДВС заяву від 20.10.2025 про долучення до матеріалів виконавчих проваджень НОМЕР_2 та НОМЕР_1 доказів надіслання на електронну пошту кредитора заяви про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі.
16. 28.10.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до Відділу ДВС із адвокатським запитом від 28.10.2025 №28/10/25/1, в якому просив повідомити, чи розглянуто заяви про зупинення виконавчих проваджень НОМЕР_2 та НОМЕР_1, подані 25.09.2025, та які рішення прийняті за результатами розгляду вказаних заяв.
17. 03.11.2025 Відділ ДВС у відповідь на цей запит листом №12461 повідомив, що у зв`язку з неотриманням від АТ КБ "Приватбанк" станом на 03.11.2025 інформації щодо розгляду заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 від 21.08.2025, державний виконавець 03.11.2025 направив повторний запит до АТ КБ "Приватбанк" щодо розгляду заяви ОСОБА_1 в особі представника Биченка А.О. від 21.08.2025.
18. АТ КБ "Приватбанк" листом від 03.11.2025 №20.1.0.0.0/7-251021/90258 у відповідь на запит виконавчої служби від 14.10.2025 №11726 повідомив, що заява від 21.08.2025 щодо застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту боржника ОСОБА_1 до банку не надходила.
19. Оскільки станом на 11.11.2025 рішення про зупинення виконавчого провадження не прийнято, представник ОСОБА_1 звернувся до Відділу ДВС із заявою, в якій просив за невиконання законних вимог державного виконавця щодо ненадання відповіді на запити державного виконавця скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнути до адміністративної відповідальності посадових осіб АТ КБ "Приватбанк", а також зупинити виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2.
20. Станом на 13.11.2025 рішень про зупинення виконавчих проваджень прийнято не було.
21. 13.11.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Биченко А.О. звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій просив:
- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Артюх І.С. у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відкритих на підставі судових наказів від 11.09.2025 про примусове виконання рішення Господарського суду Луганської області від 26.05.2025, яке набрало законної сили 20.08.2025, щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) та неправомірного вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень;
- зобов`язати державного виконавця Артюх І.С. зупинити з 23.09.2025 на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, та протягом одного року з дня його припинення або скасування відповідно до п.10-7 розд.ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження" вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2; 
- визнати неправомірною та скасувати постанови державного виконавця Артюх І.С. від 23.09.2025 ВП НОМЕР_1 про арешт майна боржника та від 24.09.2025 ВП НОМЕР_2 про арешт коштів боржника, якими накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ОСОБА_1 ;
- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Артюх І.С. від 14.10.2025 ВП НОМЕР_2 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 .
22. Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 21.08.2025 ТОВ "Соколівські надра" відповідно до норм Закону від 27.03.2025 №4340-IX "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану", який набрав чинності 10.08.2025, звернулося до АТ КБ "Приватбанк" із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту від 31.10.2019 №34086384-КД-1 в електронній формі на електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту - ІНФОРМАЦІЯ_1 
23.  ОСОБА_1 зазначив, що з дня отримання кредитором заяви позичальника протягом дії воєнного стану в Україні та протягом одного року з дня його припинення або скасування зупиняється вчинення будь-яких дій щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.10.2019 №34086384-КД-1.
24. 08.12.2025 АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 25.11.2025 надало пояснення №б/н, в яких підтвердило факт отримання 21.08.2025 заяви ТОВ "Соколівські надра" про застосування мораторію, проте не зазначило про прийняте рішення за результатами розгляду цієї заяви.
25. АТ КБ "Приватбанк" у поясненнях від 08.12.2025 №б/н також повідомило, що воно відносно боржника - ТОВ "Соколівські надра" прийняло рішення про скасування мораторію, що підтверджується копією витягу з протоколу від 04.12.2025 №67.
26. Відповідно до наданої банком копії витягу з протоколу засідання Комітету з питань управління непрацюючими активами АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 №67 по боржнику - ТОВ "Соколівські надра" відповідно до п.28 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК прийнято рішення про скасування мораторію у зв`язку з наданням недостовірної інформації. Встановлено, що є пов`язані особи, але по ним не надано інформацію про доходи і звітність, що не дає змогу підтвердити/спростувати виконання критеріїв пунктів 1, 5 п.23 Закону про розмір сукупного річного доходу боржника (з урахуванням групи пов`язаних контрагентів).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
27. Господарський суд Луганської області ухвалою від 09.12.2025, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця задовольнив частково: визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Артюх І.С. у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти); у задоволенні решти вимог відмовив.
28. Ухвала суду першої інстанції обґрунтована, зокрема, таким:
- державний виконавець допустив протиправну бездіяльність щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) у виконавчому провадженні НОМЕР_2 за заявою ОСОБА_1 від 25.09.2025, проте у зв`язку зі скасуванням мораторію рішенням банку від 04.12.2025, яке станом на дату розгляду скарги є чинним, не оскаржено та не скасовано у визначеному законом порядку, відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, відповідно, у задоволенні скарги в цій частині варто відмовити;
- щодо вимоги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Артюх І.С. у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти): в межах цього виконавчого провадження здійснюється виконання наказу про стягнення судового збору за результатами розгляду справи №913/80/25 у Господарському суді Луганської області, а не стягнення грошового зобов`язання за кредитним договором, а отже на спірні правовідносини не розповсюджується дія п.10-7 розд.ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження", і у задоволенні скарги в цій частині вимог варто відмовити;
- щодо вимог про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про арешт коштів та майна боржника: постанови від 23.09.2025, 24.09.2025 та 14.10.2025 прийняті виконавцем до отримання разом з заявою ОСОБА_1 від 20.10.2025 доказів надсилання ТОВ "Соколівські надра" заяви від 21.08.2025 №21/08-1 про застосування мораторію до АТ КБ "Приватбанк" та її отримання кредитором 21.08.2025, і відповідно до виникнення у виконавця безумовного обов`язку застосування вимог п.10-7 розд.ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження", тому вимоги скаржника про визнання неправомірними та скасування постанов виконавця від 23.09.2025 та від 24.09.2025 про арешт коштів боржника, від 14.10.2025 про арешт майна боржника є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню;
- зупинення вчинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення.
29. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
1) суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у виконавця виник обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 (щодо стягнення боргу та відсотків за кредитом), а отже бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) є неправомірною; в цій частині ухвала не оскаржувалася;
2) щодо доводів про протиправну бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_1: 
- доводи про акцесорний характер судового збору та неможливість його примусового стягнення за наявності мораторію є помилковими; 
- судовий збір є самостійним грошовим зобов`язанням, що виникає з процесуальних правовідносин та не охоплюється сферою дії мораторію, а тому виконавче провадження НОМЕР_1 правомірно здійснюється без його зупинення; 
- з огляду на це, не підлягають задоволення похідні вимоги скарги про зобов`язання виконавця зупинити з 23.09.2025 на період дії воєнного стану в Україні вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) у виконавчому провадженні НОМЕР_1, а також про визнання неправомірною та скасування постанови виконавця від 23.09.2025 ВП НОМЕР_1 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші ОСОБА_1 ;
3) щодо постанов про арешт коштів та майна боржника:
- мораторій, передбачений п.10-7 розділу XIII Закону "Про виконавче провадження", має наслідком зупинення вчинення виконавчих дій, але не скасування процесуальних актів державного виконавця, винесених у межах його повноважень та відповідно до закону; закон не передбачає обов`язку скасування арештів у разі зупинення виконавчих дій;
- винесення постанов про арешт коштів та майна боржника у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 саме по собі не є дискреційною дією, а є процесуальним обов`язком виконавця в силу ч.2 ст.56 Закону "Про виконавче провадження", спрямованим на забезпечення реального виконання судового рішення; 
- ні Закон "Про виконавче провадження", ні п.10-7 розд.XIII цього Закону не містять припису про обов`язкове скасування арештів у разі зупинення виконавчих дій;
- вимоги про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про арешт коштів та майна боржника є необґрунтованими, оскільки спрямовані на досягнення правового результату, не передбаченого чинним законодавством, і не відповідають правовій природі мораторію як тимчасового обмеження примусового виконання, а не способу нівелювання вже вчинених процесуальних дій;
- з матеріалів справи вбачається, що на момент винесення постанов про арешт коштів та майна боржника (23.09.2025, 24.09.2025, 14.10.2025) державний виконавець не мав підтвердження отримання кредитором заяви про застосування мораторію; лише 20.10.2025, тобто після винесення виконавцем постанов про арешт коштів та майна боржника, боржник подав докази надсилання відповідної заяви на адресу банку (стягувача);
4) щодо доводів про автоматичне виникнення мораторію в силу Закону та неможливість його скасування:
- практичне значення прийняття Закону "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" спрямоване на захист боржників (позичальників і лізингоодержувачів), які постраждали внаслідок воєнних дій, шляхом запровадження механізму мораторію, зокрема, на примусове виконання рішення щодо стягнення коштів за кредитним договором; при цьому, законодавець виходив з принципу балансу інтересів банків і клієнтів;
- рішення АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 про скасування мораторію є чинним, у встановленому законом порядку не оскаржене та не скасоване; оцінка законності та обґрунтованості рішення кредитора про скасування мораторію не є предметом розгляду цієї справи;
- матеріали справи не містять доказів оскарження рішення АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 про скасування мораторію або визнання його незаконним у судовому порядку, а тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із презумпції чинності такого рішення та врахував його правові наслідки;
- доводи апелянта, спрямовані на перевірку підстав, мотивів чи доказів, якими банк обґрунтовував скасування мораторію, виходять за межі предмета цього спору та не можуть бути оцінені в межах розгляду скарги на бездіяльність (дії) виконавця;
- станом на момент розгляду скарги судом першої інстанції, а також на час апеляційного перегляду, мораторій на примусове стягнення заборгованості за договором кредиту з позичальника та особи, яка є поручителем за договором кредиту припинив свою дію у зв`язку з його скасуванням рішенням АТ КБ "Приватбанк", оформленого протоколом №67 засідання комітету з питань управління непрацюючими активами АТ КБ "ПриватБанк" від 04.12.2025; за таких обставин відсутній триваючий характер порушення, а отже відсутній і предмет, на який може бути спрямований відновлювальний спосіб судового захисту; суд не вправі зобов`язувати державного виконавця вчиняти дії, правові підстави для яких на момент ухвалення судового рішення відсутні, оскільки такий спосіб захисту був би формальним і не відповідав би стандарту ефективності у розумінні практики Європейського суду з прав людини;
- зобов`язання державного виконавця зупинити виконавчі дії за відсутності чинного мораторію не лише не усунуло б порушення, але й суперечило б вимогам законності та принципу правової визначеності; 
- хоча бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_2 у визначений період визнана протиправною, відновлення прав скаржника шляхом зобов`язання виконавця зупинити виконавчі дії є неможливим;
- у цій справі єдино можливим та процесуально допустимим способом судового захисту є констатація факту протиправної бездіяльності державного виконавця у визначений період, що і було належним чином здійснено судом першої інстанції; надання додаткового захисту шляхом зобов`язання вчинити дії в умовах відсутності правової підстави для їх вчинення призвело б до виходу суду за межі повноважень та порушення принципу законності.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
30. 26.02.2026 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 09.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця та ухвалити нове рішення про повне задоволення скарги.
31. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій порушити норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права, а саме:
- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пунктів 23-29 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (в редакції Закону №4340-IX від 27.03.2025); п.10-7 розд.XIII Закону "Про виконавче провадження" у взаємозв`язку з автоматичним виникненням мораторію в силу вимог закону, правових наслідків скасування мораторію кредитором у випадку його автоматичного виникнення; можливості вчинення виконавчих дій у період дії мораторію до моменту повідомлення державного виконавця, поширення дії мораторію на стягнення судового збору як похідного елементу основного зобов`язання; впливу мораторію на вже відкриті виконавчі провадження;
- суди поклали в основу рішень неналежний та недопустимий доказ, фактично встановили існування рішення банку про скасування мораторію, якого в матеріалах справи немає, не надали належної оцінки доказам у їх сукупності та вийшли за межі наявних у справі матеріалів (посилається на частини 1, 3 ст.310 ГПК); суди поклали в основу своїх рішень лише витяг з протоколу банку, що не є доказом у розумінні закону; висновок про правомірність скасування мораторію є хибним; суд апеляційної інстанції всупереч ст.86 ГПК не перевірив, чи відповідає витяг із протоколу вимогам до управлінського рішення, не встановив, чи існує повний текст рішення, не витребував первинний документ, не встановив, чи підтверджена недостовірність офіційними документами;
- суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку, що суд може оцінювати дії державного виконавця, не перевіряючи законність підстав, якими ці дії обґрунтовані; такий підхід означає формальний, а не реальний судовий контроль, що суперечить статтям 2, 13 ГПК;
- суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму матеріального права, штучно відокремивши судовий збір від основного зобов`язання;
- суди попередніх інстанцій фактично ототожнили дату подання боржником заяви про зупинення виконавчого провадження та надання підтвердження про отримання банком заяви про застосування мораторію з датою виникнення мораторію, проігнорували імперативну норму п.26 Прикінцевих положень ЦК, дійшли помилкового висновку, що до моменту звернення боржника до виконавця мораторій нібито не діяв; суд першої інстанції помилково ототожнив п.10-7 розд.ХІІІ Закону "Про виконавче провадження" з ч.1 ст.34 Закону "Про виконавче провадження", не врахувавши, що п.10-7 є самостійною підставою автоматичного зупинення.
32. 25.03.2026 надійшов відзив Відділу ДВС, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
33. У відзиві Відділ ДВС зазначає, зокрема, що державний виконавець не може на власний розсуд застосувати відповідний мораторій та винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій; з метою неупередженого виконання рішення суду державний виконавець направляв запит до AT КБ "Приватбанк" з метою отримання інформації щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.08.2025 про застосування мораторію; вчинені державним виконавцем дії не порушують норми, визначені Законом "Про виконавче провадження".
34. 01.04.2026 через систему Електронний суд надійшов відзив АТ КБ "ПриватБанк", в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
35. У відзиві АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, зокрема, таке:
- у п.28 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК передбачені підстави для скасування мораторію; ця норма не розмежовує, яким чином був застосований мораторій (автоматично чи за рішенням банку), та не позбавляє кредитора права скасувати мораторій;
- 04.12.2025 засідання комітету з питань управління непрацюючими активами АТ КБ "ПриватБанк" прийняло рішення по боржнику ТОВ "Соколівські надра" скасувати мораторій за Законом №4340-IX від 27.03.2025, враховуючи встановлений факт надання недостовірної інформації; це підтверджується витягом з протоколу №67 засідання комітету, який наявний в матеріалах справи; 
- станом на момент подання відзиву рішення АТ КБ "ПриватБанк" від 04.12.2025 не скасовано та є чинним;
- у касаційній скарзі ОСОБА_1 висловлює свою незгоду з рішенням АТ КБ "ПриватБанк" про скасування дії мораторію, однак оцінка законності та обґрунтованості рішення кредитора про скасування мораторію не є предметом розгляду цієї справи, а доводи ОСОБА_1 , спрямовані на перевірку підстав, мотивів чи доказів, якими банк обґрунтовував скасування мораторію, виходять за межі предмета цього спору та не можуть бути оцінені в межах розгляду скарги на бездіяльність (дії) виконавця;
- щодо доводів про протиправну бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судового збору: п.10-7 розд.XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження" прямо передбачають зупинення виконавчих дій виключно щодо грошових зобов`язань за кредитними договорами (договорами позики); судовий збір є самостійним грошовим зобов`язанням, що виникає з процесуальних правовідносин та не охоплюється сферою дії цього мораторію, а тому виконавче провадження НОМЕР_1 правомірно здійснюється без його зупинення.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
36. Верховний Суд ухвалою від 18.03.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо обґрунтування скаржниками підстав касаційного оскарження
37. Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на, зокрема, ухвали суду першої інстанції, зазначені в, зокрема, п.25 ч.1 ст.255 цього Кодексу (про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця), після їх перегляду в апеляційному порядку.
38. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абз.2 ч.2 ст.287 ГПК).
39. Скаржник помилково ототожнює підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1-4 ч.2 ст.287 ГПК, які стосуються виключно випадків оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК (зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції), та підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК, що врегульовані окремо.
40. Виключні випадки, передбачені пунктами 3, 4 ч.2 ст.287 ГПК (на які посилається скаржник), не застосовуються в контексті підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК.
41. За таких обставин не береться до уваги посилання скаржника на відсутність висновків Верховного Суду, а також на пункти 1, 3 ч.3 ст.310 ГПК (вказані обґрунтування можуть братися до уваги лише як допоміжні аргументи), оскільки відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Щодо вимог про зупинення вчинення виконавчих дій та скасування постанов державного виконавця про арешт коштів та майна боржника
42. У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суди попередніх інстанцій проігнорували імперативну норму п.26 Прикінцевих положень ЦК, дійшли помилкового висновку, що до моменту звернення боржника до виконавця мораторій нібито не діяв; суд першої інстанції помилково ототожнив п.10-7 розд.ХІІІ Закону "Про виконавче провадження" з ч.1 ст.34 Закону "Про виконавче провадження", не врахувавши, що п.10-7 є самостійною підставою автоматичного зупинення.
43. Скаржник вважає, що арешти коштів та майна ОСОБА_1 вжиті всупереч прямій законодавчій забороні, а суди фактично ототожнили дату подання боржником заяви про зупинення виконавчого провадження та надання підтвердження про отримання банком заяви про застосування мораторію з датою виникнення мораторію та не врахували, що арешт коштів і майна, накладений у період дії прямої законодавчої заборони є протиправним з моменту його вчинення. Крім того, ОСОБА_1 зауважив, що висновок судів про правомірність скасування мораторію є хибним, оскільки витяг з протоколу банку не є доказом у розумінні закону.
44. Верховний Суд щодо цих доводів скаржника зазначає таке.
45. Державний виконавець Артюх І.С. постановами від 23.09.2025 відкрив виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судового збору в сумі 25 783,43 грн; та від 24.09.2025 - виконавче провадження НОМЕР_2 щодо ОСОБА_1 з примусового виконання рішення про солідарне стягнення з нього ТОВ "Соколівські надра" на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитом в сумі 3 196 537,51 грн та процентами в сумі 1 100 700,67 грн.
46. 23.09.2025 державний виконавець Артюх І.С. в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 виніс постанову про арешт коштів ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 28 562,37 грн, а 24.09.2025 - постанову в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 про арешт коштів ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 4 727 162,59 грн.
47. Крім того, 14.10.2025 державний виконавець Артюх І.С. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 виніс постанову про арешт майна, якою наклав арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 .
48.  ОСОБА_1 вважає, що наведені вище постанови про накладення арешту на його кошти та нерухоме майно мають бути визнані неправомірними та підлягають скасуванню з огляду на наявність мораторію на сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики).
49. 10.08.2025 набув чинності Закон "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану", яким, зокрема, передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, позичальник (у тому числі його правонаступник), який є суб`єктом господарювання, має право звернутися до кредитодавця (позикодавця) або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі.
50. Позичальник надсилає заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - мораторій), у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту (позики) (п.24 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК).
51. Як встановили суди попередніх інстанцій, 21.08.2025 ТОВ "Соколівські надра", звернулося до АТ КБ "Приватбанк" із заявою №21/08-1 про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту від 31.10.2019 №34086384-КД-1. Ця заява була направлена 21.08.2025 на електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту - help@pb.ua об 11 год 57 хв та об 11 год 58 хв двома електронними листами та доставлена у цей самий день.
52. Кредитор на підставі отриманої заяви та доданих до неї документів протягом 20 робочих днів з дня їх отримання приймає рішення про застосування мораторію або відмову у застосуванні мораторію (п.25 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК).
53. Пунктом 26 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК передбачено, що у разі прийняття кредитором рішення про застосування мораторію або якщо кредитор протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви не прийняв жодне з рішень, передбачених п.25 цього розділу, з дня отримання кредитором заяви позичальника протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, та протягом одного року з дня його припинення або скасування:
1) позичальник звільняється від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором кредиту (позики);
2) зупиняється вчинення будь-яких дій щодо примусового звернення стягнення на предмет застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту (позики), та щодо примусового стягнення заборгованості за договором кредиту (позики) з позичальника та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язань за договором кредиту (позики);
3) зупиняється нарахування грошового зобов`язання за договором кредиту (позики).
54. Отже, дата виникнення мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту чітко передбачена у п.26 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК.
55. Водночас протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви АТ КБ "Приватбанк" не прийняв жодне з рішень, передбачених п.25 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК.
56. З оскаржуваних судових рішень вбачається, що 04.12.2025 АТ КБ "Приватбанк" прийняло рішення про скасування мораторію відносно боржника ТОВ "Соколівські надра", що підтверджується копією витягу з протоколу від 04.12.2025 №67.
57. Таким чином, мораторій діяв з 21.08.2025 (дата звернення із заявою про застосування мораторію та дати отримання кредитором цієї заяви) до 04.12.2025 (дата прийняття рішення кредитора про скасування мораторію).
58. На строк дії мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), передбаченого пунктами 23-29 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК, зупиняються строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти), що стосуються стягнення грошового зобов`язання за такими кредитними договорами (договорами позики), а також звернення стягнення на предмет забезпечення за договором застави, іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язання за таким кредитним договором (договором позики), з позичальника (його правонаступника) та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язання за таким договором (п.10-7 розд.ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження").
59. Отже, в період дії мораторію державний виконавець не міг здійснювати заходи щодо примусового виконання рішення суду про стягнення коштів за кредитним договором.
60. Верховний Суд враховує, що суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Артюх І.С. у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти).
61.  ОСОБА_1 вважає, що вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 має бути зупинено, а постанови державного виконавця про арешт його коштів та майна мають бути скасовані саме з огляду на наявність мораторію.
62. Водночас ні положення ст.56 Закону "Про виконавче провадження" (що стосуються арешту майна та коштів боржника), ні положення п.10-7 розд.XIII Закону "Про виконавче провадження" (щодо зупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень на строк дії мораторію) не містять припису про обов`язкове скасування арештів у разі зупинення виконавчих дій.
63. Крім того, як вже було зазначено, суди попередніх інстанцій встановили, що 04.12.2025 (тобто станом на момент розгляду скарги судом першої інстанції та на час апеляційного перегляду), АТ КБ "Приватбанк" прийняло рішення про скасування мораторію відносно боржника ТОВ "Соколівські надра", підтвердженням чому є витяг з протоколу від 04.12.2025 №67.
64. Суди зауважили, що рішення АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 про скасування мораторію є чинним, у встановленому законом порядку не оскаржене та не скасоване, а тому виходили із презумпції чинності такого рішення та врахували його правові наслідки.
65. З оскаржуваних рішень вбачається, що відповідно до наданої АТ КБ "Приватбанк" копії витягу з Протоколу засідання Комітету з питань управління непрацюючими активами АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 №67 по боржнику - ТОВ "Соколівські надра" (ЄДРПОУ 34086384) відповідно до п.28 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК прийнято рішення про скасування мораторію, у зв`язку з наданням недостовірної інформації; встановлено, що є пов`язані особи, але по ним не надано інформацію про доходи і звітність, що не дає змогу підтвердити/спростувати виконання критеріїв пунктів 1, 5 п. 23 Закону про розмір сукупного річного доходу боржника (з урахуванням групи пов`язаних контрагентів).
66. У разі якщо позичальник у заяві зазначив недостовірну інформацію та встановлення цих обставин судом або підтвердження таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для скасування мораторію, поновлення обов`язку позичальника сплати грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), відновлення нарахування грошового зобов`язання за договором кредиту (позики) та донарахування грошового зобов`язання за період застосування мораторію (п.28 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК).
67. Тобто, законодавець передбачив право кредитодавця прийняти рішення про скасування мораторію після його застосування у визначених в п.28 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК випадках.
68. На підставі цього суди попередніх інстанцій вказали, що внаслідок прийняття АТ КБ "Приватбанк" 04.12.2025 рішення про скасування мораторію, який було застосовано з 21.08.2025 в силу вимог п.26 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК (внаслідок неприйняття кредитодавцем жодного з рішень, передбачених п.25 цього розділу), станом на дату розгляду скарги змінилися фактичні обставини, які зумовлювали до 04.12.2025 обов`язок державного виконавця застосувати приписи п.10-7 розд.ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про виконавче провадження".
69. У касаційній скарзі ОСОБА_1 наводить свої заперечення щодо цього рішення АТ КБ "Приватбанк", вказуючи, що наданий суду витяг з протоколу від 04.12.2025 №67 є неналежним та недопустимим доказом, рішення банку про скасування мораторію до матеріалів справи не надано, висновок про правомірність скасування мораторію є хибним; суд апеляційної інстанції всупереч ст.86 ГПК не перевірив, чи відповідає витяг із протоколу вимогам до управлінського рішення, не встановив, чи існує повний текст рішення, не витребував первинний документ, не встановив, чи підтверджена недостовірність офіційними документами.
70. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч.1 ст.76 ГПК).
71. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК).
72. У касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає, на підставі чого він вважає, що витяг з Протоколу засідання Комітету з питань управління непрацюючими активами АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 №67 є неналежним та недопустимим доказом. 
73. Зокрема, скаржник не вказує, що цей витяг одержаний з порушенням закону або що на підставі нього не можна встановити факт скасування мораторію, або що факт скасування мораторію має підтверджуватись іншими засобами доказування.
74. Навпаки, зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що з витягу з Протоколу засідання Комітету з питань управління непрацюючими активами АТ КБ "Приватбанк" від 04.12.2025 №67 вбачається як 1) факт скасування мораторію по боржнику - ТОВ "Соколівські надра", так і 2) причину скасування мораторію -наданням недостовірної інформації (встановлено, що є пов`язані особи, але по ним не надано інформацію про доходи і звітність, що не дає змогу підтвердити/спростувати виконання критеріїв пунктів 1, 5 п. 23 Закону про розмір сукупного річного доходу боржника (з урахуванням групи пов`язаних контрагентів)).
75. У разі якщо кредитор безпідставно прийняв рішення про відмову у застосуванні мораторію та встановлення цих обставин судом, мораторій вважається таким, що застосований з дня отримання кредитором заяви позичальника, передбаченої п.24 цього розділу (п.29 розд."Прикінцеві та перехідні положення" ЦК).
76. У касаційній скарзі ОСОБА_1 не вказує, що рішення банку про скасування мораторію оскаржувалося в судовому порядку або є скасованим, хоч і наводить відповідні доводи щодо незгоди із рішенням банку, зокрема, вважає, що АТ КБ "Приватбанк" не надав суду жодного офіційного документа, не довів факту недостовірності, лише послався на нібито відсутність інформації про доходи і звітність, що в свою чергу, не означає її недостовірності.
77. Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції в частині того, що доводи ОСОБА_1 спрямовані на перевірку підстав, мотивів чи доказів, якими АТ КБ "Приватбанк" обґрунтовував своє рішення скасування мораторію. 
78. Проте, в межах розгляду скарги на бездіяльність (дії) державного виконавця суди не вирішується питання законності та обґрунтованості рішення кредитора про скасування мораторію, а також не встановлюється наявність підстав для прийняття такого рішення. Таке питання має вирішуватися саме у спорах щодо дії мораторію. 
79. Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили лише сам факт наявності рішення АТ КБ "Приватбанк" про скасування мораторію, без дослідження підстав для прийняття такого рішення.
80. Тому, Верховний Суд погоджується із фактом порушення прав скаржника внаслідок допущеної виконавцем бездіяльності щодо незупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти) під час дії мораторію, проте, враховуючи встановлені судами обставини щодо наявності рішення АТ КБ "Приватбанк" про скасування мораторію, відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі шляхом скасування постанов про накладення арештів).
Щодо доводів про протиправну бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_1 (про стягнення суми судового збору)
81. У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму матеріального права, штучно відокремивши судовий збір від основного зобов`язання.
82. Скаржник вважає, що без наявності рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором судовий збір не існував би як окремий об`єкт примусового виконання, оскільки ці витрати безпосередньо пов`язаними з розглядом справи про кредитну заборгованість.
83. Верховний Суд щодо цих доводів скаржника зазначає таке.
84. Постановою від 23.09.2025 державний виконавець відкрив виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Господарського суду Луганської області від 26.05.2025 на підставі наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судового збору в сумі 25 783,43 грн.
85.  ОСОБА_1 вважає, що у період дії мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики) державний виконавець мав зупинити вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень щодо стягнення з нього судового збору.
86. На строк дії мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), передбаченого пунктами 23-29 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК, зупиняються строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на кошти), що стосуються стягнення грошового зобов`язання за такими кредитними договорами (договорами позики), а також звернення стягнення на предмет забезпечення за договором застави, іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язання за таким кредитним договором (договором позики), з позичальника (його правонаступника) та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язання за таким договором (п.10-7 розд.ХІІІ Закону "Про виконавче провадження").
87. Положення п.10-7 розд.ХІІІ Закону "Про виконавче провадження" прямо обмежують зупинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень виключно щодо грошових зобов`язань за кредитними договорами (договорами позики) та за договорами застави, іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язання за кредитним договором.
88. У цьому випадку сума судового збору, щодо примусового стягнення якої відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, стягнута за наслідком розгляду справи про відшкодування заборгованості за кредитним договором.
89. Положення ст.123 ГПК передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
90. Дійсно, витрати зі сплату судового збору безпосередньо пов`язані з розглядом справи про кредитну заборгованість, водночас ці витрати не є зобов`язанням за кредитним договором, а є самостійним грошовим зобов`язанням, що виникає з процесуальних правовідносин, тому не охоплюються сферою дії зазначеного мораторію.
91. Враховуючи нерозповсюдження дії мораторію на стягнення з боржника судового збору та відсутність підстав для визнання протиправними дії (бездіяльність) виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_1, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відмову у задоволенні вимог скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця в частині вимог щодо виконавчого провадження НОМЕР_1.
92. З огляду на це, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення підлягають залишенню без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
93. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
94. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
95. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 09.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі №913/80/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець