ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2684/25 (212/10248/25)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Скорик Н.О.

за позовом  ОСОБА_1 
до Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат"
про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання
в межах справи №904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м.Київ 
до боржника Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання банкрутом

Представники:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ
02.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 05.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 02.10.2025 постановлено передати цивільну справу № 212/10248/25 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи №904/2684/25 про банкрутство АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.12.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (212/10248/25).
23.12.2025 до господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд:
- стягнути з Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», код ЄДРПОУ 00191307, на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000,00 (двісті тисяч) гривень, без урахування податків та інших обов`язкових платежів;
- стягнути з Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», код ЄДРПОУ 00191307, на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування понесених юридичних витрат 5000,00 гривень.
Згідно Розпорядження № 4 від 05.01.2026 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/2684/25 (212/10248/25) з огляду на те, що суддю Мартинюка С.В. відраховано зі штату. 
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 справу № 904/2684/25 (212/10248/25) передано на розгляд судді Примака С.А.
Ухвалою господарського суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.03.2026.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі учасники справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 24.03.2026 прийнято рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
Позивач працював на підприємстві відповідача, за час роботи втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання внаслідок роботи тривалий час у шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Відповідач не створив безпечних і нешкідливих умов праці, не виконував передбачені законом і нормативними актами норми охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не вживав заходів для полегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди.
Позивач зазначає, що внаслідок отримання професійного захворювання позивач зазнав істотного погіршення стану здоров`я, що супроводжується постійними фізичними стражданнями, зокрема шумом у голові та вухах, зниженням слуху, задишкою навіть при незначному фізичному навантаженні, кашлем з утрудненим відходженням мокротиння болями у грудній клітці, спині та суглобах. Такі прояви захворювання призвели до суттєвої зміни звичного способу життя позивача, обмеження його фізичної активності, втрати можливості повноцінно працювати, здійснювати звичайну господарську діяльність, вести активне соціальне життя та належним чином відпочивати. Наявні проблеми зі здоров`ям зумовлюють необхідність постійного медичного нагляду, перебування на обліку у лікувальних закладах та регулярного приймання лікарських засобів. Вказані обставини спричинили не лише фізичні, але й значні моральні страждання позивача, що проявляються у психологічному дискомфорті, почутті тривоги, пригніченості, втраті душевної рівноваги, погіршенні сну та відчутті неповноцінності через обмеження можливості самостійно здійснювати звичні побутові та соціальні функції. Сукупність зазначених обставин свідчить про істотне порушення нормального способу життя позивача, неможливість відновлення попереднього стану здоров`я та необхідність докладати додаткових зусиль для підтримання життєдіяльності і здоров`я, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди. 

Позиція відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі
Предметом доказування по даній справі є встановлення факту порушення прав позивача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяними стражданнями, а також розміру цих страждань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Позивач здійснював трудову діяльність на підприємстві відповідача, що підтверджується відомостями трудових книжок від 17.06.1974 , від 01.11.1979 від 01.09.2000. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.
Відповідно до акту №6 від 15.11.2007 розслідування професійного захворювання (отруєння) П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем Жовтневого району Богдан В.В. встановлено, що 
Працюючи з липня 1996 року по теперішній час начальником шахтомонтажного управління тресту «Кривбасшахтобуд», гірничого цеху ДП «Криворіжзалізрудком» і ВАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_1 виконував роботи: по технічному керівництву та по забезпеченню ефективної та безпечної експлуатації механічного обладнання; розробку технічних планів на місяць, квартал, півріччя, рік; графіків ремонтів, звітів; контролював виконання робітниками змінних, місячних завдань; виконання робіт по монтажу гірничого обладнання згідно з правилами по охороні праці.
При цьому 35-83,4% робочої зайнятості перебував безпосередньо на підземних дільницях шахт, де внаслідок мавших місце порушень нормативного провітрювання і незастосування комплексів пилоподавлення, підпадав під вплив запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК.
Працюючи раніше: 13.06.1974 по 01.09.1974, 12.06.1975 по 30.08.1975,
10.02.1976 по 12.03.1976 - підземним електрослюсарем та підземним електрослюсарем черговим по ремонту обладнання на шахті «Родіна» РУ ім. К. Лібкнехта ВО «Кривбасруда»; з 07.09.1976 по 01.03.1979, 16.01.1987 по 01.07.1997 - підземним механіком, підземним начальником та підземним заступником начальника дільниці ВКБ РУ ім. К. Лібкнехта ВО «Кривбасруда» та тресту «Кривбасшахтобуд» ВО «Кривбасруда», ДП «Криворіжзалізрудком». ОСОБА_1 , за даними інформаційних довідок про його умови праці, підготовлених Саксаганською та Тернавською райСЕС відповідно за №№ 2/2-1677 від 11.09.2007 і 2/2-1888 від 12.09.2007, також підпадав під вплив запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК (пункт 16 акту).
Загальний стаж роботи позивача 33 роки 5 місяців, за професією 11 років 4,5 місяці, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 10 місяців (пункт 12 акту).
Згідно з пунктом 14 акту діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ст. J 44. Супутній діагноз відсутній.
Відповідно до пункту 18 акту встановлено, що причини професійного захворювання (отруєння) виникла при таких обставинах: роботи на протязі 22 року 10 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищували ГДК. Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом SIO2 від 10 до 70% в концентраціях від 4,2 до 15,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.
Також відповідно до пункту 13 даного акту, вказано висновок про наявність шкідливих умов праці: умови праці і характер праці відносяться до ІІІ класу 2 ступеня шкідливості - атестація робочого місця від 2005 року.
Пунктом 20 вказаного акту визначено прізвища, ім`я та по батькові посадових осіб, що не виконали норм і правил охорони праці, гігієнічні регламенти та нормативи, а саме керівництво шахти "Родіна" РУ ім. К. Лібкнехта ВО "Кривбасруда"; ВКБ РУ ім. К. Лібкнехта ВО "Кривбасруда" та тресту "Кривбасшатобуд" ВО "Кривбасруда" і ДП "Криворіжзалізрудком", особисто ОСОБА_1 на посаді начальника ШМУ тресту "Кривбасшахтобуд", гірничого цеху ДП "Криворіжзалізрудком" і ВАТ "Кривбасзалізрудком", порушення ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці".
Також позивачем долучено до матеріалів справи повідомлення форми П-3 про професійне захворювання (отруєння), реєстраційний номер повідомлення 1020 від 05.11.2007 відповідно до якого встановлено, що виробничий фактор, шкідлива речовина, найменування трудового процесу, що спричинив захворювання: пил. Виконував роботи по технічному керівництву по забезпеченню ефективної та безпечної експлуатації механічного обладнання, розробку технічних планів на місяць, квартал, півріччя, рік, графіки їх ремонтів, звітів. Контролював виконання робітниками усіх завдань та робіт по прохідці гірничих виробок згідно правил безпеки. Діагноз основній: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого - другого ст. Захворювання професійне (01.11.2007). Дане повідомлення складено щодо ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" "Шахтомонтажне управління".
Згідно довідки Міністерства охорони здоров`я України про результати визначення ступеня втрати працездатності у відсотках, потреби у додаткових видатках допомоги серії ДНА-02 № 022596 від 05.12.2007 за результатами первинного огляду позивач встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% з 03.12.2007 безстроково, підстава акт №1345 огляду МСЕК, група інвалідності не встановлена.
Позивач зазначає, що внаслідок отримання професійного захворювання позивач зазнав істотного погіршення стану здоров`я, що супроводжується постійними фізичними стражданнями, зокрема шумом у голові та вухах, зниженням слуху, задишкою навіть при незначному фізичному навантаженні, кашлем із утрудненим відходженням харкотиння, болями у грудній клітці, спині та суглобах. Такі прояви захворювання призвели до суттєвої зміни звичного способу життя позивача, обмеження його фізичної активності, втрати можливості повноцінно працювати, здійснювати звичайну господарську діяльність, вести активне соціальне життя та належним чином відпочивати. Наявні проблеми зі здоров`ям зумовлюють необхідність постійного медичного нагляду, перебування на обліку у лікувальних закладах та регулярного приймання лікарських засобів. Вказані обставини спричинили не лише фізичні, але й значні моральні страждання позивача, що проявляються у психологічному дискомфорті, почутті тривоги, пригніченості, втраті душевної рівноваги, погіршенні сну та відчутті неповноцінності через обмеження можливості самостійно здійснювати звичні побутові та соціальні функції. Сукупність зазначених обставин свідчить про істотне порушення нормального способу життя позивача, неможливість відновлення попереднього стану здоров`я та необхідність докладати додаткових зусиль для підтримання життєдіяльності і здоров`я, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Щодо моральної шкоди
Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст.153 Кодекс законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно статті 153 Кодекс законів про працю України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
У відповідності зі ст.237-1 Кодекс законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які полягають у перенесенні фізичного болю, в суттєвому порушенні функцій організму, обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, постійному перенесенні страждань у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, отримання лікування.
Зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, яке призвело до втрати позивачем професійної працездатності, що підтверджується наявними матеріалами справи, у зв`язку з чим господарський суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях (Шевченко проти України, Харук та інші проти України, Скордіно проти Італії) і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди господарський суд враховує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
Суд також бере до уваги істотність вимушених негативних змін у житті позивача, тривалість його роботи у шкідливих умовах праці, а також характер і наслідки заподіяного ушкодження здоров`я.
Оцінивши наведені обставини у сукупності та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового грошового відшкодування в сумі 160 000,00 грн, що є співмірним заподіяній позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.
З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо оподаткування суми моральної шкоди
Господарський суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі №235/3143/24 (провадження № 61-14246св24) вказав, що обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Необґрунтованим є вирішення судами у цій цивільній (господарській) справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми "без утримання податків та інших обов`язкових платежів".

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Звертаючись з даним позовом до Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивачем заявлено майнову вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;
В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В подальшому позивачем подано до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої було збільшено розмір позовних вимог на 100 000,00 грн.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн.
Отже, за подання даних позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, належний розмір судового збору складає 4 239,20 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь державного бюджету несплачений судовий збір у розмірі 3 391,36 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на правничу допомогу
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України врегульовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Представником позивача адвокатом Ткаченко О.П видано ордер серії АЕ №11417673 від 22.08.2025 на представництво позивача в Покровському районному суді міста Кривого Рогу на підставі договору про надання правничої допомоги № 25/08/02 від 05.08.2025 та в подальшому ордер серії АЕ №1452017 від 23.12.2025 на представництво позивача в Господарському суді Дніпропетровської області на підставі договору про надання правничої допомоги № 25/08/02 від 05.08.2025.
Позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги № 25/08/02 від 05.08.2025 (далі договір) укладений між ОСОБА_1, як замовником, та адвокатом Ткаченко О.П., як адвокатом, в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає адвокату Ткаченко О.П., а адвокат Ткаченко О.П. відповідно до чинного законодавства України приймає на себе обов`язки здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси замовника, надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, встановлених цим договором (пункт 1)
За надання послуг за договором заявник сплачує адвокату Ткаченко О.П. аванс у розмірі 5000 гривень. Зазначена сума не підлягає поверненню у разі розірвання договору за ініціативою замовника (пункт 4 договору).
Також відповідно до пункту 5 договору зокрема визначено, що за надані послуги замовник сплачує адвокату Ткаченко О.П. гонорар у розмірі 5000 гривень.
Пунктом 9 договору визначено, що договір про надання правової допомоги діє безстроково.
Між сторонами підписано акт №1 від 22.08.2025 приймання-передачі наданих послуг витрат на правову допомогу по справі відповідно до Договору про надання правової допомоги від 05.08.2025 № 25/08/02 за позовом ОСОБА_1 індивідуальний податковий номер 1973511932 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", код ЄДРПОУ 00191307. Відповідно до вказаного акту надано наступний перелік юридичних послуг:
1. Попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні правовідносини (1 год. - 1000 грн).
2. Підготовка правової позиції, збір доказів, перевірка та підготовка документів (1 год - 1000 грн).
3. Підготовка та подання позовної заяви (3 год. - 3000 грн).
Вартість 1 години 1000грн.
Загальний розмір наданих Адвокатом послуг складає 5 000,00 грн.
На підтвердження сплати коштів за надані послуги до матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру №25/01 від 05.08.2025.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Дослідивши поданий акт, господарський суд визнає суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн виходячи з того, що попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні правовідносини, не належать до судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом справи.
Разом з тим, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 200,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 160 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 200,00 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 3 391,36 грн - судового збору. 
В решті позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 24.03.2026.

Суддя С.А. Примак