П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/422/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він-Вуд» до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення і картки відмови.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA101000/2024/000079/1 від 18 липня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007155 від 18 липня 2024 року.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2024 року до відділу митного оформлення №1 митного посту «Житомир-центральний» з метою імпорту товару «фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини (іншої, ніж бамбук), кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, що має хоча б один зовнішній шар з берези (Betula spp.), у листах, з покриттям та без покриття – 30,184 м3», що ввозився на адресу ТОВ «Він-Вуд», подано митну декларацію № 24UA101020025714U2.
Разом з митною декларацією були подані такі документи: пакувальний лист №EPW-006493 від 10 липня 2024 року; комерційний інвойс №EPW-007278 від 10 липня 2024 року; автотранспортна накладна CMR №EPW-0025030.0/1 від 10 липня 2024 року; рахунок на оплату №31 від 10 липня 2024 року; довідка про транспортні витрати б/н від 10 липня 2024 року; разовий договір-заявка на транспортні послуги і перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08 липня 2024 оку.
З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів.
На вимогу митниці декларантом надано такі документи: балансова довідка №10-07 від 10 липня 2024 року; прибуткова накладна №269 від 27 червня 2024 року; прайс-лист №б/н на липень 2024 від 01 липня 2024 року; висновок про вартісні характеристики товару №В-2107 від 16 липня 2024 року; копія митної декларації країни відправлення №24ЕЕ4100Е0082529В9 від 10 липня 2024 року; проформа-інвойс №ЕРW-008521 від 04 липня 2024 року; банківський платіжний документ №9 від 09 липня 2024 року; комерційна пропозиція №б/н від 01 липня 2024 року; калькуляція транспортних витрат №б/н від 10 липня 2024 року.
За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 18 липня 2024 року № UA101000/2024/000079/1.
В розділі 33 названого рішення зазначено:
«На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Держмитслужби України від 01 липня 2021 року №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких уже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, у тому числі тих, виробником яких є Estonian Plywood AS, торговельної марки ESTPLY. Попередні митні оформлення імпортера побідного/аналогічного товару здійснювались із застосуванням резервного методу.
Документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Відповідно до п. 1.1 Контракту № 15/08 від 15.08.2023 продавець зобов`язується передати у власність покупця фанеру клеєну на умовах, зазначених у проформі інвойс до цього контракту. Кількість товару, що постачається за цим контрактом, визначено у проформі інвойс (п. 1.2 Контракту). Ціна товару визначається та підтверджується відповідно до проформи Інвойс до цього контракту, що обумовлюють обсяг та ціну кожного постачання товару (п. 2.2 Контракту). Усі платежі за цим контрактом здійснюються шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно із проформою інвойс ( п. 3.1 Контракту). Отже, документом, який згідно із умовами Контракту визначає перелік товару, його кількість та ціну є проформа інвойс. До митного оформлення додатково надано проформу-інвойс від 04.07.2024 № EPW-008521 відповідно до якої оплата за товар здійснюється в розмірі 100% передплати 04.07.2024. Згідно із відомостями, що містяться у платіжній інструкції в іноземній валюті № 9 оплата за товар здійснена не у відповідності до вимог проформи інвойсу, а саме – 09.07.2024. У зв`язку із тим, що товар не оплачений у встановлені продавцем строки, його ціна може бути змінена для покупця. Враховуючи виявлені розбіжності, платіжна інструкція № 9 від 09.07.2024 не може бути використана як належний та допустимий доказ фактично сплаченої ціни за товар.
Додатково надані балансова довідка №10-07 від 10.07.2024 та прибуткова накладна №269 від 27.06.2024 не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки у них зазначений не весь асортимент оцінюваного товару. Прайс-лист від 01.07.2024 не може бути використаним для підтвердження заявленої митної вартості, тому що опис товару, запропонованого до продажу відрізняється від опису товару, що наведений у інших товарно-супровідних документах та графі 31 митної декларації № 24UA101020025714U2.
Додатково наданий експертний висновок № В-2107 від 16.07.2024 не може бути використаний для підтвердження ціни товару, у зв`язку з тим, що відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013 № 1440, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. Долучені до висновку додатки з мережі Інтернет подані митному органу в поганій якості (нечіткість зображення), що позбавляє митний орган можливості перевірити наявність в них посилання на джерело їх отримання, опис та якісні характеристики товарів, використаних для порівняння з оцінюваними.
Відповідно до п. 7.1 договору-заявки від 08.07.2024 замовник послуг (ТОВ «ВІН-ВУД») несе відповідальність за завантаження, вивантаження, оформлення документів. Відповідно до п.2.3 Контракту № 15/08 від 15.08.2023 ціна на товар включає експортне пакування та маркування. Відповідно до вимог ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрати на навантаження товару, пов`язане із його транспортуванням до митного кордону України включається до митної вартості товару, визначеної за основним методом (за ціною договору). Відомості про вартість таких витрат, що поніс покупець товару не надані; такі витрати до митної вартості не включені.
Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу митному органу подається калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території У країни, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Додатково надана до митного оформлення калькуляція транспортних витрат від 10.07.2024 не може бути використано для підтвердження числових значень митної вартості, так як не містить інформацію про товар, що транспортувався, його опис, кількість, вагу, посилання на реквізити автотранспортного документа (CMR), календарний період часу виконання перевезення, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.
Відповідно до пункту 2.5. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, відповідно до статті 254 Митного кодексу України, митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Враховуючи наведене вище, відомості про ціну продажу товару, викладені у копії митної декларації країни відправлення № 24ЕЕ4100ЕОО82529В9 від 10.07.2024 не можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у зв`язку з не наданням митному органу перекладу на українську мову даного документа.
У зв`язку із недотриманням вищевказаних вимог нормативного документа, додатково надані переклад митних декларацій Естонії не можуть бути використані митним органом для перевірки правильності визначення митної вартості.
Відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно із частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 – 4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту було запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару.
Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г – у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених частиною 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: № 23UA101020030036U0 від 10.08.2023 - «Фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини (іншої, ніж бамбук), кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, що має хоча б один зовнішній шар з берези (Betula spp.), у листах, з покриттям та без покриття - 29,425 м3: - Березова фанера, сорту Kilo: - арт. РО65х1560х3090ЕХ100, розміром 6,5х1560х3090ЕХ мм 1,567 м3; - арт. … арт. Р210х1560х3090ЕХ100, розміром 21,0х1560х3090ЕХ мм - 1,518 м3. - Плівкова березова фанера, дротяна сітка темна, 2-го сорту DE 11 GRADE: - арт. РО90х1500х3000ЕХ100, розміром 9,0х1500х3000ЕХ мм - 1,661 м3; арт. … арт. Р210х1500х2500ЕХ100, розміром 21,0х1500х2500ЕХ мм - 1,575 м3. - Плівкова березова фанера, 2-го сорту FO П GRADE: - арт. Р120х1250х2500ЕХ100, розміром 12,0х1250х2500ЕХ мм - 1,463 м3; - арт. … Р210х1500х3000ЕХ100, розміром 21,0х1500х3000ЕХ мм - 1,512 м3. - Березова фанера, сорту WGEWGE, EN 636-2 S: - арт. Р150х1525х3050ЕХ100, розміром 15,0х1525х3050ЕХ мм - 2,791 м3. Торговельна марка: ESTPLY Виробник: Estonian Plywood AS Країна виробництва: EE» – 1307,90 євро за м3 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.».
Також 18 липня 2024 року відповідач склав картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/007155, згідно якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з таких причин: митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації невірно розрахована вартість товару та вона не підтверджена документально, а вибратий метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, чим порушено вимоги статей 52, 53 цього Кодексу. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №UA101020/2024/000079/2 від 18 липня 2024 року дані граф 45 та 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю і оформлення товару, а крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги статей 266, 289, 293 Митного кодексу України.
Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаними рішенням та карткою відмовою, ТОВ «Він-Вуд» звернулося з цим позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України (далі – МК України) митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування – з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, – центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пункту 341 частини 1 статті 4 МК України митні органи – центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.
Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що Фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.
У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок – фактура (інвойс), або рахунок – проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з тим, згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Отже митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Суд зазначає, що Житомирською митницею в якості підстави для надання позивачем додаткових документів у повідомленні зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, а документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема зауважує, що при митному оформлені встановлено:
1) відповідно до пункту 1.1 Контракту № 15/08 від 15 серпня 2023 року продавець зобов`язується передати у власність покупця фанеру клеєну на умовах, зазначених у проформі інвойс до цього контракту. Кількість товару, що постачається за цим контрактом, визначено у проформі інвойс (пункт 1.2 Контракту). Ціна товару визначається та підтверджується відповідно до проформи Інвойс до цього контракту, що обумовлюють обсяг та ціну кожного постачання товару (п. 2.2 Контракту). Усі платежі за цим контрактом здійснюються шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно із проформою інвойс (пункт 3.1 Контракту). Отже, документом, який згідно із умовами Контракту визначає перелік товару, його кількість та ціну є проформа інвойс, однак такий документ до митної декларації не долучений, що позбавляє митний орган можливості перевірити ціну товару;
2) відповідно до відомостей інвойсу № EPW-008521 від 09 липня 2024 року товар підлягає 100% передоплаті. Разом з тим декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару;
3) відповідно до пункту 7.1 договору-заявки від 08 липня 2024 року замовник послуг (ТОВ «Він-Вуд») несе відповідальність за завантаження, вивантаження, оформлення документів. Відповідно до пункту 2.3 Контракту № 15/08 від 15 серпня 2023 року ціна на товар включає лише експортне пакування та маркування. Відомості про вартість таких витрат, що поніс покупець товару не надані. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.
З огляду на зазначене у митного органу виникли сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару.
З метою усунення таких сумнівів позивачу було запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:
- виписку з бухгалтерської документації (в т. ч. для підтвердження витрат на транспортування);
- прайс-лист виробника товару;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
- копію митної декларації країни відправлення.
З метою переконання митного органу у достовірності заявленої митної вартості імпортованого товару, декларант надав: балансову довідку №10-07 від 10 липня 2024 року; прибуткову накладну №269 від 27 червня 2024 року; прайс-лист №б/н на липень 2024 від 01 липня 2024 року; висновок про вартісні характеристики товару №В-2107 від 16 липня 2024 року; копію митної декларації країни відправлення №24ЕЕ4100Е0082529В9 від 10 липня 2024 року; проформа-інвойс №ЕРW-008521 від 04 липня 2024 року; банківський платіжний документ №9 від 09 липня 2024 року; комерційну пропозицію №б/н від 01 липня 2024 року; калькуляцію транспортних витрат №б/н від 10 липня 2024 року.
Однак, за результатами вивчення поданих позивачем документа, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості, в якому зазначив доводи, що були викладені вище.
Надаючи оцінку наведеним твердженням митного органу, суд зауважує таке.
Перш за все у оскаржуваному рішенні митного органу зазначено, що до митного оформлення додатково надано проформу-інвойс від 04 липня 2024 року № EPW-008521, відповідно до якої оплата за товар здійснюється в розмірі 100% передплати 04 липня 2024 року. Згідно із відомостями, що містяться у платіжній інструкції в іноземній валюті № 9 оплата за товар здійснена не у відповідності до вимог проформи-інвойсу, а саме – 09 липня 2024 року. У зв`язку із тим, що товар не оплачений у встановлені продавцем строки, його ціна може бути змінена для покупця. Враховуючи виявлені розбіжності, платіжна інструкція № 9 від 09 липня 2024 року не може бути використана як належний та допустимий доказ фактично сплаченої ціни за товар.
Водночас положеннями Контракту №14/08 від 15 серпня 2023 року передбачено два види документів, які визначають порядок проведення розрахунків за цим договором: Проформу Інвайс та Інвойс.
Як убачається зі змісту «Pro forma invoice» №EPW-0008521 від 04 липня 2024 року такий являє собою замовлення на продаж певного переліку товарів, що в ньому зазначений. Тим часом «Invoice» №EPW-007278 від 10 липня 2024 року є підтвердженням продажу оплаченого згідно платіжної інструкції в іноземній валюті № 9 від 09 липня 2024 року товару, яке містить дату завантаження та очікуваний час прибуття.
Крім того зазначена платіжна інструкція містить інформацію про проведення попередньої оплати за товар згідно контракту №15/08 від 15 серпня 2023 року та проформи інвойсу №EPW-008521 від 04 липня 2024 року.
Відтак суд відхиляє твердження митного органу про те, що платіжна інструкція № 9 від 09 липня 2024 року не може бути використана як належний та допустимий доказ фактично сплаченої ціни товару.
Судом першої інстанції правильно враховано, що оформлення продавцем пакувального листа № EPW-006493 від 10 липня 2024 року та СМR № EPW-0025030.0/1 від 10 липня 2024 року, із зазначенням у останній як прикладених документів названого пакувального листа та проформи інвойсу №EPW-008521, підтверджує належне виконання позивачем умов Контракту №15/08 від 15 серпня 2023 року в частині оплати вартості товару, прийняття такої продавцем та відвантаження товару згідно отриманої оплати.
Щодо наданих імпортером доказів на підтвердження вартості витрат на перевезення товару, суд зауважу на таке.
Як убачається зі змісту договору-заявки від 08 липня 2024 року, рахунку на оплату №31 від 10 липня 2024 року та довідки про транспортні витрати від 10 липня 2024 року, всі зазначені документи містять інформацію про товар – фанеру, номер транспортного засобу, місце навантаження, що відповідають аналогічним даним, зазначеним у СМR №EPW-0025030.0/1, оформленій продавцем.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції нібито проігнорував аргументи відповідача щодо відсутності у поданих декларантом документах відомостей про витрати на навантаження товару, пов`язані з його транспортуванням до митного кордону України, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, оскільки такі обставини були предметом дослідження суду та отримали належну правову оцінку. Відповідно до положень Митного кодексу України, зокрема статей 53–58, декларант зобов`язаний подати документи, які підтверджують заявлену митну вартість, однак митний орган має право вимагати додаткові документи лише у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявлених відомостей, при цьому такі сумніви повинні бути належним чином мотивовані. Сам по собі факт відсутності у поданих документах окремого виокремлення витрат на навантаження не може свідчити про недостовірність митної вартості, особливо у випадку, коли умовами поставки (зокрема за правилами Incoterms) передбачено включення відповідних витрат до ціни товару або до вартості перевезення, що підтверджується поданими інвойсами, транспортними та іншими комерційними документами. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, який зазначав, що відсутність у документах деталізації окремих складових транспортних витрат не є самостійною та достатньою підставою для невизнання заявленої митної вартості або застосування другорядних методів її визначення, якщо подані документи у своїй сукупності дають змогу ідентифікувати товар, умови поставки та фактично сплачену або таку, що підлягає сплаті, ціну
Отже, твердження апелянта про ігнорування судом відповідних доводів не відповідає матеріалам справи та фактично спрямоване лише на переоцінку доказів без наведення нових обставин, які б спростовували законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Надаючи правову оцінку висновку митного органу про недотримання декларантом пункту 2.5. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 та статті 254 МК України, що виключає використання митної декларації Естонії для перевірки правильності визначення митної вартості з огляду на ненадання її перекладу, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.
Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 520/10709/18 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 520/10709/18, від 31 березня 2020 року у справі № 160/7049/19 та від 25 листопада 2020 року у справі № 640/4941/19.
При цьому 51 Правилом Процедури Генеральної асамблеї ООН, до якої входить Україна, передбачено, що арабська, китайська, англійська, французька, російська та іспанська мови є офіційними та робочими мовами Генеральної Асамблеї, її комітетів та підкомітетів.
Офіційними мовами Світової організації торгівлі, до якої приєдналася Україна 16 травня 2008 року, є англійська, французька та іспанська.
Судом встановлено, що митна декларації 24ЕЕ4100Е0082529В9 від 10 липня 2024 року складена англійською мовою, а тому суд приходить до висновку, що імпортер не зобов`язаний був надавати її переклад митному органу.
З огляду на викладене, твердження відповідача про те, що така не може бути використана для перевірки правильності визначення митної вартості не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Таким чином позивач надав митному органу пакет документів, що підтверджує договірну вартість імпортованого товару у розмірі 26694,86 євро і такі документи містять всі обов`язкові документи, передбачені статтею 53 МК України та підтверджують складові визначення вартості товару, що підлягав розмитненню.
Стосовно твердження апелянта про те, що судом першої інстанції вживається термін - "орган доходів і митних зборів", замість правильного - "митний орган" з урахуванням змін колегія суддів зазначає, що вказане жодним чином не впливає на суть спірних правовідносин та правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Ураховуючи все вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000079/1 від 18 липня 2024 року.
Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007155 від 18 липня 2024 року є похідним від рішення про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі, така також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Боровицький О. А.