Справа № 203/5065/25
Провадження №  2/375/63/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді     Банах-Кокус О.В.,
за участю секретаря судового засідання  Потапенко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Позивач, в особі свого представника Юхименка Ю.Ю., через систему «Електронний суд» звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 12 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір у формі заяви-приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» № 10211159835 згідно з умовами якого сума кредиту складає 22587,75 грн.
Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців, платності - 6,50% від загальної початкової суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 309,55% річних від загальної суми кредиту.
Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором № 10211159835 від 12 квітня 2024 року станом на 9 червня 2025 року становить 29655,25 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 8641,84 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 12881,82 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 8131,59 грн. Отримано оплат в сумі 18351,00 грн. 
Станом на 19 червня 2025 року ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №10211159835 від 12 квітня 2024 року не погашена.
Крім того, 7 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір у формі заяви-приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» № 20240055550 згідно з умовами якого сума кредиту складає 24000,00 грн.
Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців платності - 11,00% в місяць, комісія за надання кредиту - 4000,00 грн, комісія за управління (обслуговування) кредиту - 960,00 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 271,56% річних від загальної суми кредиту.
Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року станом на 9 червня 2025 року становить 60643,87 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 22000,00 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 28083,87 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 10560,00 грн. Отримано оплат в сумі 5000,00 грн. 
Станом на 9 червня 2025 року ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року не погашена.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 10241326004 від 12 квітня 2024 року та № 20240055550 від 7 червня 2024 року, також понесені позивачем судові витрати.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 15 вересня 2025 року цивільну справу передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року цивільну справу передано до Рокитнянського районного суду Київської області за підсудністю.
25 листопада 2025 року матеріали справи надійшли до Рокитнянського районного суду Київської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Банах-Кокус О.В.
Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 17 грудня 2025 року позов залишено без руху та надано п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 7 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні.
В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, яка належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали за зареєстрованим місцем її проживання, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу частини 8 статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підстав істатті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи.

Встановлені судом фактичні обставини справи
Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 12 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір у формі заяви - приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» № 10241326004.
Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору по продукту «Кредит на товар»
З доданих до позовної заяви матеріалів встановлено, що 12 квітня 2024 року відповідач підписав заяву-приєднання № 10241326004 до кредитного договору по продукту «Кредит на товар» за умовами публічної пропозиції ТОВ «Сучасний Факторинг», чим засвідчив своє волевиявлення на приєднання до кредитного договору.
За умовами договору відповідач отримав кредит на суму 22587,75 грн строком на 12 місяців. Термін повернення кредиту - 12 квітня 2025 року включно. Процентна ставка 6,50 відсотки в місяць. 
Згідно паспорта споживчого кредиту комісія за надання кредиту у розмірі 2509,75 грн сплачується споживачем одноразово за рахунок кредитних коштів при отриманні кредиту. Комісія за управління (обслуговування) кредиту у розмірі 903,51 грн сплачується споживачем на кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 5 календарних днів.
Кредитні кошти надавалися відповідачу з метою придбання товару, ОСОБА_1 своїм підписом у листі-зобов`язанні від 12 квітня 2024 року підтвердив отримання ним товару та надав доручення ТОВ «Сучасний Факторинг» перерахувати кредитні кошти за товар (а.с.33)
Згідно виписки з особового рахунку у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року, ОСОБА_1 станом 19 червня 2025 року має заборгованість у розмірі на 29655,25 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 8641,84 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 12881,82 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 8131,59 грн. Отримано оплат в сумі 18351,00 грн. 
Станом на 9 червня 2025 року ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №10211159835 від 12 квітня 2024 року не погашена.
Також, 7 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір у формі заяви - приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» № 20240055550.
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Кредита, доступ до якої забезпечується позичальником через Веб-сайт.
Пунктом 2.2 Кредитного договору передбачає, що Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно пункту 2.9 Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців платності - 11,00% в місяць, комісія за надання кредиту - 4000,00 грн, комісія за управління (обслуговування) кредиту - 960,00 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 271,56% річних від загальної суми кредиту.
Відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору, надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 20000,00 грн. на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ; у розмірі 4000,00 грн. на свою користь в оплату зобов`язань позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором
Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3).
У довідці про ідентифікацію вказано, що клієнт ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 20240055550 від 7 червня 2024 року ідентифікований ТОВ «Сучасний факторинг», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 7868; дата/час підписання угоди: 07.06.2024 о 16:04; номер телефону НОМЕР_3 .
Згідно виписки з особового рахунку у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року, ОСОБА_1 станом 19 червня 2025 року має заборгованість у розмірі 60643,87 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 22000,00 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 28083,87 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 10560,00 грн. Отримано оплат в сумі 5000,00 грн. 
Станом на 19 червня 2025 року ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року не погашена.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже суд дійшов висновку про те, що акцептуючи пропозицію ТОВ «Сучасний факторинг», відповідач власним підписом в заяві - приєднанні до договору, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та паспорту споживчого кредиту, приєднався до Договору, визнав та погодився на запропоновані кредиторами умови користування та порядок надання ними грошових коштів.
Згідно із статтями 526, 1049 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно вимог статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.
У відповідності до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За вищенаведених обставин, суд прийшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними, ТОВ «Сучасний Факторинг» виконало свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув.
Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, а також обставин та доказів наданих позивачем.
Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц).
Відповідач, власних розрахунків заборгованості не надав та не заявляв клопотання щодо призначення експертизи, отже належними та допустимими доказами не спростував розмір боргу.

Щодо комісії за обслуговування
Згідно з випискою з особового рахунку:
- за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року, ОСОБА_1 станом 19 червня 2025 року має заборгованість у розмірі 60643,87 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 22000,00 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 28083,87 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 10560,00 грн,
- кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року, ОСОБА_1 станом 19 червня 2025 року має заборгованість у розмірі на 29655,25 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 8641,84 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 12881,82 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить 8131,59 грн.
Укладеними між сторонами кредитними договорами передбачено сплату двох видів комісій:
за кредитним договором №20240055550 від 7 червня 2024 року комісія за надання кредиту (20 % від чистої суми кредиту) у розмірі 4000,00 грн сплачується споживачем одноразово за рахунок кредитних коштів при отриманні кредиту. Комісія за обслуговування кредиту (4 % від загальної суми кредиту) у розмірі 960,00 грн сплачується споживачем на кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 4 календарних днів (п.4.8. Договору),
за кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року комісія за надання кредиту (13 % від чистої суми кредиту) у розмірі 2509,75 грн сплачується споживачем одноразово за рахунок кредитних коштів при отриманні кредиту. Комісія за обслуговування кредиту (4 % від загальної суми кредиту) у розмірі 903,51 грн сплачується споживачем на кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 4 календарних днів (п.1. Договору).
Отже комісія за надання кредиту входить до основної заборгованості (тіла кредиту), натомість комісія за обслуговування кредиту фактично є штрафною санкцією за несвоєчасне виконання зобов`язання, оскільки нараховується у разі прострочення позичальником чергового платежу. Таким чином за своєю правовою природою комісія за обслуговування кредиту, є неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен сплатити кредитору у випадку порушення боржником свого зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Комісія за обслуговування кредиту за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року у розмірі 10560,00 грн та за кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року у розмірі 8131,59 грн, яка фактично є неустойкою, нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, тому в частині стягнення цієї суми позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Водночас наявність заборгованості відповідача за кредитними договорами за тілом кредиту та заборгованість за сумою комісії/відсотків, підтверджується матеріалами справи і нічим не спростовується.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року за тілом кредиту у розмірі 22000,00 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 28083,87 грн та за кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року за тілом кредиту у розмірі 8641,84 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 12881,82 грн.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача комісії за обслуговування за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року у розмірі 10560,00 грн та за кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року у розмірі 8131,59 грн, задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 20 червня 2025 року № 20/06-СФ про надання адвокатом правничої допомоги, акт прийому передачі наданих послуг від 20 червня 2025 року № 28, платіжну інструкцію від 14 липня 2025 року № 74021 на суму 10000,00 грн.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року  зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно із статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує, що спірні правовідносини виникли у сфері кредитних правовідносин, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором, що є однією із найпоширеніших категорій судових спорів, а тому формування правової позиції, не потребує значних часових та інтелектуальних затрат для особи, яка надає професійні юридичні послуги. Більш того, представник не брав участі в судових засіданнях.
З урахуванням наведеного, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір».
Позивач просить стягнути із відповідача 90299,12 грн. Водночас судом вирішено стягнути 71607,53 грн, що становить 79,30%. 
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн х 79,30% = 1920,96 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі: 3000,00 грн х 79,30 % = 2379,00 % грн.
Керуючись статтями 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273, 280 - 283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 10241326004 від 12 квітня 2024 року у загальному розмірі 21523 (двадцять одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 66 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 20240055550 від 7 червня 2024 року у загальному розмірі 50083 (п`ятдесят тисяч вісімдесят сім) гривень 87 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» сплачений судовий збір у сумі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень 96 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 2379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.
У іншій частині позовних вимог та судових витрат - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», код ЄДРПОУ 35310044, адреса місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, будинок 39-А, місто Київ, 01024, адреса електронної пошти: info@sfactor.com.ua.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , був поставлений на облік 16 вересня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа. Надалі адреса перебування, як ВПО, була змінена на АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 19 березня 2026 року.

Суддя          О.В. Банах-Кокус