справа № 619/383/26
провадження № 2-о/619/53/26

РІШЕННЯ
іменем України
19 лютого 2026 року         м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме належність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), трудової книжки серія НОМЕР_2 , титульна сторінка якої не засвідчена печаткою підприємства, яке її заводило.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_3 , є особою з числа тих, хто має право на призначення пенсії за віком. 17.11.2023 року заявник звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії, у зв`язку з настанням пенсійного віку. Звернення заявника опрацьовувалось головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградскій області. За результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 22.11.2023 року №203950009690. Підставою для відмови стало те, що до мого страхового стажу не було зараховано періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , оскільки, на думку органу Пенсійного фонду України, зазначена трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: титульна сторінка трудової книжки не засвідчена печаткою організації, яка її оформила. У зв`язку з цим Пенсійний фонд України дійшов висновку про неможливість зарахування відповідних періодів роботи до мого страхового стажу, що, у свою чергу, призвело до відмови в призначенні пенсії за віком через нібито відсутність необхідного страхового стажу. Разом з тим, зазначена трудова книжка фактично належить ОСОБА_3 , містить відомості про її трудову діяльність, заповнена належним чином, записи в ній відповідають реальним обставинам працевлаштування та узгоджуються з іншими доказами трудової діяльності. Виявлені Пенсійним фондом України формальні недоліки в оформленні трудової книжки були допущені роботодавцем під час її оформлення та не можуть позбавляти заявницю права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, гарантованого Конституцією України. Оскільки орган Пенсійного фонду України відмовив у зарахуванні трудового стажу та фактично поставив під сумнів належність трудової книжки заявниці, як особі, я позбавлена можливості реалізувати своє право на призначення пенсії в адміністративному порядку. У зв`язку з викладеним, з метою захисту свого порушеного права та усунення перешкод у призначенні пенсії, заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності мені трудової книжки серії НОМЕР_2 . Встановлення зазначеного факту є необхідним для подальшого зарахування відповідних періодів трудової діяльності до страхового стажу та призначення пенсії за віком. 
Представник заявника, ОСОБА_2 надав суду заяву, вказавши, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Обставини, викладені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами, наявними у матеріалах справи. Наявність формального недоліку у вигляді відсутності печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки серія НОМЕР_2 не спростовує факту належності зазначеної трудової книжки ОСОБА_1 та не може бути підставою для відмови у реалізації її права на пенсійне забезпечення. Встановлення вказаного факту є необхідним для належного оформлення пенсійних прав заявника та відповідає вимогам чинного законодавства. Просить розглянути заяву без його участі та без участі заявника, за наявними у матеріалах справи доказами
Представник заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_4 надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, 17.11.2023 року ОСОБА_3 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії, у зв`язку з настанням пенсійного віку. 
За результатами розгляду поданої ОСОБА_3 заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 22.11.2023 року № 203950009690. Підставою для відмови стало те, що до її страхового стажу не було зараховано періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , оскільки, зазначена трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: титульна сторінка трудової книжки не засвідчена печаткою організації, яка її оформила. У зв`язку з цим Пенсійний фонд України дійшов висновку про неможливість зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу ОСОБА_3 , що призвело до відмови в призначенні пенсії за віком через нібито відсутність необхідного страхового стажу. 
З метою захисту порушеного права та усунення перешкод у призначенні пенсії, ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності мені трудової книжки серії НОМЕР_2 . 
Встановлення зазначеного факту є необхідним для подальшого зарахування відповідних періодів трудової діяльності до страхового стажу та призначення пенсії за віком. 
Відмова у призначенні пенсії за віком мотивована виключно формальними зауваженнями до оформлення трудової книжки, а саме відсутністю відбитку печатки на титульній сторінці трудової книжки, що унеможливлює зарахування відповідних періодів трудової діяльності до страхового стажу. 
Трудова книжка серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , містить записи про її трудову діяльність, які відповідають дійсності, узгоджуються між собою за хронологією, посадами та періодами роботи. 
Так, недоліком, який став підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову, є виключно оформлення титульної сторінки трудової книжки (відсутність печатки на титульній сторінці). 
Саме вказане орган Пенсійного фонду України пов`язує з неможливістю підтвердження періодів роботи та, відповідно, страхового стажу. 
Інші трудові відомості з трудової діяльності ОСОБА_3 , що занесені до трудової книжки підтверджуються наступними документами: витягом із реєстру застрахованих осіб, довідками за формою ОК-5, ОК-7. На підтвердження належності ОСОБА_3 трудової книжки надано архівну довідку від підприємства «ПРОГРЕСС», що зазначає період з 01.09.1990 р. до 24.12.1991 р. як роки трудової діяльності ОСОБА_3 , що повністю збігається із записами № 9, № 10. Крім того, до підтвердження роботи та записів № 5, № 6 надано архівну довідку про перейменування підприємства та відомості трудової діяльності. На підтвердження роботи та записів у трудовій книжці № 7 та № 8 про період роботи на підприємстві «АГРО» з 01.06.1988 р. по 30.08.1990 р. 
Встановлення факту належності трудової книжки заявнику є необхідним для реалізації права на пенсійне забезпечення.
Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний факт підлягає встановленню в судовому порядку.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення
Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України: справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
За ст.293 ЦПК України: окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п. 12 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77-81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315,354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме нележність, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), трудової книжки серія НОМЕР_2 , титульна сторінка якої не засвідчена печаткою підприємства.
Копію рішення надіслати заінтересованій особі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:
Заявник: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, адреса: 61022, Харківська обл., місто Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ЄДРПОУ 14099344

Суддя Л. В. Калиновська