УХВАЛА

16 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 902/243/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Легкова Сергія Миколайовича

на рішення Господарського суду Вінницької області (Шамшуріна М. В.)
від 18.11.2025
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (Миханюк М.В., Тимошенко О.М., Крейбух О.Г.)
від 10.03.2026 (повний текст складений 18.03.2026)

у справі за позовом Фізичної особи - підприємця Легкова Сергія Миколайовича
до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго""
про зобов`язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:
1. Фізична особа - підприємець Легков Сергій Миколайович (надалі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (надалі - Відповідач) про зобов`язання Відповідача укласти з Позивачем типовий договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії потужністю 110 кВт у редакції публічного договору, розміщеного на офіційному веб-сайті АТ "Вінницяобленерго" https://voe.com.ua/. 
2. Позов обґрунтовано відмовою Відповідача в укладенні з Позивачем договору, внаслідок укладення якого Позивач має як споживач отримувати електричну енергію до належного його майна.
3. Господарський суд Вінницької області рішенням від 18.11.2025, залишеним без змін Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 10.03.2026, у задоволенні позову - відмовив. 
4. 27 березня 2026 року Позивач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:
- скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі № 902/243/25;
- прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. 
5. Підставою касаційного оскарження Скаржник зазначив частину 2 статті 287 ГПК України.
6. Обгрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену частиною 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив що суди неправильно застосували:
- статті 21, 46 Закону України "Про ринок електричної енергії";
- ПРРЕЕ (пункти 1.2.3, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.5);
- пункт 11.3.13 Кодексу систем розподілу. 
7. Перевіривши матеріали касаційної скарги Скаржника Суд доходить висновку, що її слід залишити без руху з наступних підстав.
8. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.
9. Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
10. При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 
11. З огляду на наведене, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: 
пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - чітку вказівку на норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, та яку не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень; 
пункт 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; 
пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. 
У разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, повинно бути зазначено яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
12. В своїй касаційній скарзі Скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі №910/1793/25 є частина 2 статті 287 ГПК України.
13. Суд звертає увагу, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження. 
14. Згідно із частиною 2 статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положеннястатті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
15. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
16. З огляду на викладене, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України із наданням строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:
- чіткого та конкретного зазначення підстави касаційного оскарження із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України та з належним її обґрунтуванням; 
17. Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Легкова Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі № 902/243/25 залишити без руху.
2. Надати Фізичній особі - підприємцю Легкову Сергію Миколайовичу строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали у спосіб, визначений у цій ухвалі.
3. Роз`яснити Фізичній особі - підприємцю Легкову Сергію Миколайовичу, що у разі не усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська