Справа № 560/7401/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що порушено право позивача на належний розмір пенсійного забезпечення.
Відповідач правом подати відзив не скористався, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), та особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 , виданим 24.10.2018, серії НОМЕР_2 , виданим 18.06.2019.
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 18.03.2025 про перерахунок та виплату пенсії.
За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 04.04.2025 повідомив, що ОСОБА_1 з 10.10.2018 отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно з статтею 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII). Відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК серії 12 ААВ №023926 від 16.12.2020 позивача визнано особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з 16.12.2020 довічно. З 01.01.2022 позивачу проведено розрахунок пенсії як особі з інвалідністю 2 групи від захворювання, пов`язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Законом №796-XII. Станом на квітень 2025 року розмір пенсії становить 19720,99 грн та його розрахунок наступний: 8913,83 грн (середня заробітна плата в галузях економіки України за 2014 - 2016 роки 3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1.197 х 1,0796 х 1,115) х 2,90126 (середньомісячний коефіцієнт заробітної плати) = 25861,34 грн х 80% (відсоток втрати працездатності) = 20689,07 грн (основний розмір пенсії) - 1328,64 грн (обмеження в індексації з 01.03.2023, оскільки відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168 розмір збільшення пенсії в результаті перерахунку пенсії, не може перевищувати 1500 грн) - 633,84 грн (обмеження в індексації з 01.03.2025, оскільки відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» від 25.02.2025 №209 розмір збільшення пенсії в результаті перерахунку пенсії, не може перевищувати 1500 грн) + 50,0 грн (цільова допомога інвалідам війни 2 групи) + 944,40 грн (підвищення, як учаснику бойових дій, підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи, 40% від 2361,00 грн ) = 19720,99 грн. Пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства про пенсійне забезпечення. Пенсії за бажанням можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках у розмірі фактичних збитків. Відповідно до записів трудової книжки від 15.09.1986 серії НОМЕР_3 позивач з 15.09.1986 по 25.09.1987 працював в Кам`янець-Подільському ресторані "Україна". Згідно з довідкою від 22.03.1992 №1282, виданою Кам`янець-Подільським комбінатом громадського харчування, позивач працював в Чорнобилі з 21.02.1987 по 20.03.1987 та за цей період роботи виплачена заробітна плата в сумі 629 крб. 18 коп. У матеріалах пенсійної справи наявна довідка від 16.10.2018 №2364/05-03 про заробітну плату позивача за період роботи в Кам`янець-Подільському комбінаті громадського харчування в ресторані «Україна» з вересня 1986 року по вересень 1987 року, за лютий 1987 року зазначена сума заробітної плати 73,66 крб, за березень - 275,18 крб. У довідці від 16.10.2018 №2363/05-03, виданій Кам`янець-Подільським міським архівом, зазначено, що у книгах нарахування заробітної плати по ресторану «Україна» за березень 1987 року значиться заробітна плата в сумі 275,18 крб із позначкою «Чорнобиль», за березень 1987 року значиться заробітна плата в сумі 104,50 крб із позначкою «відрядження Чорнобиль». Враховуючи розбіжності у зазначених довідках, провести перерахунок пенсії позивача згідно з довідкою від 22.03.1993 №1282 із врахуванням заробітної плати в сумі 629,18 крб немає підстав. 
З копії рішення про перерахунок пенсії позивача, сформованої з електронної пенсійної справи, слідує, що розмір пенсії позивача з 01.03.2025 становить 19720,99 грн.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Обмеження максимального розміру пенсії вперше введені в дію Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VІ), який набрав чинності 01.10.2011.
За положеннями статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Підпунктом 6 пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до статті 67 Закону №796-XII, а саме частину 3 цієї статті викладено в новій редакції, згідно з якою "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".
Надалі, Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774-VIII) частину 3 статті 67 Закону №796-XII викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VІ, зокрема, Закону №796-XII, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №120/1602/23, від 15.11.2023 у справі №120/6735/23.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.01.2023 у справі №380/12268/20, у постанові від 05.09.2023 у справі №120/1602/23 зазначив, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI).
Норми статті 2 Закону №3668-VI також кореспондуються з положеннями частини 3 статті 67 Закону №796-XII.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас, 20.03.2024 Конституційний Суд України прийняв рішення №2-р (II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII зі змінами.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з 20.03.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(II)/2024, стаття 67 Закону №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, також припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, зі змінами, визнаний неконституційними.
Викладене також свідчить про те, що внесені Законом №1774-VIII до частини 3 статті 67 Закону №796-XII зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
З урахуванням наведеного з 18.03.2025 відповідач не має правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визнаний неконституційними припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII.
При цьому, суд зазначає, що розмір пенсії позивача (19720,99 грн) не перевищує максимальний розмір пенсії (23610,00 грн).
Щодо доводів позивача, що розмір пенсії станом на початок 2025 року повинен становить 43364,00 грн (15057,00 грн х 3,6 х 80%) з урахуванням довідки №1282 від 22.03.1993, то суд зазначає та враховує таке.
Відповідно до частини 1 статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (далі - Порядок №1210), визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Підпунктом 4 пункту 3 Постанови №1210 встановлено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4.
Суд встановив, що відповідно до довідки від 22.03.1993 №1282 ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах Чорнобиля в зоні відчуження в період з 21.02.1987 по 20.03.1987 виплачена заробітна плата в сумі 629 крб 18 коп. з урахуванням коефіцієнта 3.
У позовній заяві позивач помилково зазначив довідку №1282 від 22.03.1982, а не №1282 від 22.03.1993 з огляду на додану до матеріалів справи довідку №1282 від 22.03.1993, а також, її зміст (зазначення заробітної плати за період з 21.02.1987 по 20.03.1987).
При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що довідка від 22.03.1993 №1282 є підроблена або нечинна.
Твердження відповідача про невідповідність сум, зазначених у довідці від 22.03.1993 №1282 та в інших довідках, наявних в матеріалах справи (від 16.10.2018 №2364/05-03, від 16.10.2018 №2363/05-03), суд оцінює критично, оскільки відповідачем не було проведено перевірку підстав видачі довідки від 22.03.1993 №1282.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пенсія позивачу має бути обчислена з урахуванням довідки від 22.03.1993 №1282.
При цьому, щодо грошового виразу розміру пенсії з урахуванням довідки від 22.03.1993 №1282, про який зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог, то суд не здійснює правильність розрахунку позивача, оскільки перерахунок згідно з довідкою від 22.03.1993 №1282 ще не проведений.
Враховуючи наведене, наявні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням довідки №1282 від 22.03.1993 без обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 18.03.2025 з урахуванням довідки №1282 від 22.03.1993, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору згідно з пунктами 9, 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", немає підстав для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 6, 9, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з урахуванням довідки №1282 від 22.03.1993 без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 18.03.2025 з урахуванням довідки №1282 від 22.03.1993, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	
 		
Головуючий суддя 		Д.Л. Фелонюк