Справа №589/631/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидорчук О. М.	
Номер провадження 33/816/933/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних проваджень та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Басова В. І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Клюєва Андрія Володимировича на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

встановила:
Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 17 січня 2025 року о 22 годині 52 хвилини в м. Шостка по вулиці Кутузова він керував транспортним засобом Volkswagen номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Клюєв А. В. звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність у його діях складу правопорушення, а також у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч.6 ст.38 КУпАП.
В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції ухвалена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження обставин справи, без критичної оцінки доказів сторони обвинувачення та без усунення наявних суперечностей у матеріалах провадження.
Суд першої інстанції фактично поклав в основу постанови формальний протокол про адміністративне правопорушення, не перевіривши його на відповідність вимогам належності та допустимості доказів, не надавши оцінки доводам захисту та не мотивувавши відхилення таких доводів. 
Матеріали справи містять помилки та невідповідності в ідентифікаційних даних особи, у тому числі щодо реквізитів посвідчення водія (серія, номер), що унеможливлює безпомилкове встановлення того, чи саме ця особа була учасником події, та ставить під сумнів коректність оформлення процесуальних документів. За таких умов сам протокол втрачає властивість належності як доказу, оскільки не дозволяє однозначно ідентифікувати суб`єкта притягнення до відповідальності. Відсутня належна та безперервна фіксація ключових процесуальних дій, зокрема факту реальної пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснення особі її процесуальних прав, моменту нібито «відмови» від огляду, а також залучення та участі свідків у передбаченому законом порядку. За відсутності належної фіксації цих обставин твердження про «відмову» є декларативним і не може вважатися доведеним. У такому випадку подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважається недоведеною.
Також зазначає, що при документуванні «відмови» не було дотримано спеціальної процедури, визначеної нормативними актами, які регламентують порядок направлення та проведення огляду, оформлення відповідних процесуальних документів і убезпечення процесуальних гарантій особи. 
Крім того, на момент апеляційного розгляду у справі сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений ч. 6 ст. 38 КУпАП, що само по собі виключає можливість подальшого провадження у справі та є безумовною підставою для її закриття.
В судовому засіданні захисник Клюєв А. В. апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній. Просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях його підзахисного та у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч.6 ст.38 КУпАП. .
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові водія транспортного засобу від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223652 від 17.01.2025 року, у якому зафіксовано, що 17 січня 2025 року о 22 годині 52 хвилини в м. Шостка по вулиці Кутузова водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, переглянутим і апеляційним судом, з якого убачається рух та зупинка транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , повідомлення причини зупинки. Під час перевірки документів, працівником поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера та в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння , що зафіксовано на відео. Працівниками поліції було роз`яснено наслідки такої відмови, складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді.
Відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст.251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було ураховано суддею першої інстанції при розгляді справи.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи містять помилки та невідповідності в ідентифікаційних даних особи, зокрема щодо реквізитів посвідчення водія (серія, номер), у зв`язку з чим неможливо безпомилково встановити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, є безпідставними.
З матеріалів провадження вбачається, що особу правопорушника встановлено належним чином, його анкетні дані (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання) узгоджуються між собою у всіх процесуальних документах. Реквізити посвідчення водія ОСОБА_1 , які були оголошені при винесенні протоколу та вбачаються з довідки з обліково –реєстраційних даних Шосткинського РУП ГУ НП в Сумській області є ідентичними. Неточності у зазначенні реквізитів посвідчення водія, на які посилався захисник у апеляційній скарзі, мають технічний характер, не впливають на зміст протоколу та не перешкоджають однозначній ідентифікації особи.
Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував факту складення відносно нього протоколу, що додатково підтверджує відсутність сумнівів щодо суб`єкта притягнення до відповідальності.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не втрачає властивостей належного та допустимого доказу, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час документування відмови від проходження огляду не було дотримано спеціальної процедури, визначеної нормативно-правовими актами, які регламентують порядок направлення та проведення огляду, оформлення процесуальних документів та забезпечення процесуальних гарантій особи, є необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксовано належним чином. На відео відображено, що ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, роз`яснено наслідки відмови, після чого він чітко та однозначно висловив відмову.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що процедура фіксації відмови була дотримана, а доводи апеляційної скарги спрямовані на переоцінку належних та допустимих доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку. 
Посилання апелянта на сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП, є безпідставним.
Із матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення вчинено 17 січня 2025 року, а постанова суду першої інстанції ухвалена 09 січня 2026 року, тобто в межах річного строку, встановленого ч. 6 ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення судом.
Норми статті 38 КУпАП регулюють строки накладення адміністративного стягнення, а не строки розгляду справи судом апеляційної інстанції. Факт розгляду апеляційної скарги після спливу річного строку з дня вчинення правопорушення сам по собі не свідчить про неможливість перегляду судового рішення та не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки стягнення було накладене судом першої інстанції у межах установленого законом строку.
Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, наведені апелянтом доводи не містять підстав для висновку про незаконність або необґрунтованість постанови суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.
Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає, що постанова Шостинського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2026 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.
Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник Кремленця Д.О. встановлено не було. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
Керуючись ст. 294, 295 КпАП України,

постановила:
Апеляційну скаргу захисника Клюєва Андрія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2026 року залишити без задоволення, а постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2026 року без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду	Басова В. І.