Справа № 279/160/26
Номер рядка звіту 67
Провадження № 2/279/898/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2026 р. 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :  

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, зазначивши, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нею були понсесені додаткові витрати на утримання дитини в сумі 27661,00 грн., а саме: оплата за навчання у центрі розвитку дитини в сумі 10900,00 грн., оплата ліжка в сумі 10200,00 грн., одяг та взуття в розмірі 5272,00 грн., аналізи та ліки в розмірі 1289,00 грн.. Просить стягнути з відповідача 50% понесених нею додаткових витрат в сумі 13830,00 грн..
Справа озглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем відзив на позовну заяву не подано, про розгляд справи повідомлявся належним чином, копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками отримав 10.02.2026 року.
Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. 
Судом встановілено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд – довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування – виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення частини додаткових витрат, а саме: витрати пов`язані з лікуванням дитини належить задовольнити.
Так, в матеріалах справи наявна копія консультативного висновку із встановленим діагнозом та копія проведених аналізів на загальну суму 1289 грн. і з відповідача підлягає стягненню 50% цих понесених позивачем витрат. 
Разом з тим, витрати на оплату навчання у центрі розвитку дитини не можна вважати додатковими витратами, оскільки такі не викликані особливими обставинами, відносяться до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивач не надала доказів, що такі витрати пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. Водночас, позивачем надано квитанції на оплату харчування, а не на оплату навчання, яке пов`язано з розвитком певних здібностей дитини. 
Крім того, придбання одягу, взуття та ліжка відноситься до звичайних витрат на дитину та повинні покриватися за рахунок аліментів, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК Укрпаїни, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючиь ст.ст.4,12,76-81,141,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.180-184,192 Сімейного кодексу України, суд -
У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 644 (шістсот сорок чотири) грн. 50 коп. додааткових витрат на утримання дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 53 (п`ятдесят три) грн. 24 коп. судового збору.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач – ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання:    АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації/проживання:    АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Невмержицька О.А.