ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/8903/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , що полягає в не нарахуванні та невиплаті одноразової грошової допомоги за поранення, а також додаткової винагороди в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень щомісячно у період із 29.08.2024 року по 03.02.2025 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі одноразову грошову допомогу за поранення і додаткову винагороду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень щомісячно за період із 29.08.2024 року по 03.02.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 29.08.2024 під час виконання бойового завдання отримав поранення вибухову травму, АКБТ з перфорацією лівої барабанної перетинки, МВОСП правої н/к та в/к, травматична ампутація фаланги ІV пальця правої кисті. ВОСП лівої сідниці. В період з моменту поранення до 03.02.2025 він проходив стаціонарне лікування у різних медичних закладах, перебував у відпустці після лікування .
Всі виписки та довідки надавав відповідачу, однак виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відпустці за станом здоров`я за період з із 29.08.2024 по 03.02.2025 відповідач не провів. 
Таку бездіяльність відповідача вважає протиправною та просить позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 15.08.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач 1 своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ухвалу про відкриття провадженнями ним отримано 15.08.2025. 
Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд вирішує справу за наявними доказами.
Ухвалою суду від 23.02.2026 в дану справу залучено як другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі –відповідач 2, ВЧ НОМЕР_2 ).
У відзиві на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що до наказу про виплату передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн включаються військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, а підставою для видання наказу є довідка командира військової частини про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за встановленою формою, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Відповідач зауважив, що поранення позивача згідно медичних документів відноситься до легких, а у відповідності до Постанови №168 виплата такої допомоги виплачується військовослужбовцям лише для лікування тяжкого поранення.
Звертає увагу на те, що лікування пов`язане з лікуванням поранення позивач проходив лише у періоди з 30.08.2024 по 03.09.2024, та з 03.09.2024 по 17.09.2025. За вказані періоди позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода, що підтверджується відповідною довідкою.
Вказує на те, що Постанова №168 чітко визначає, що така виплата здійснюється для лікування тяжких поранень, яких у даному випадку у позивача не має.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом у воєнний час, у військовій частина НОМЕР_3 з 09.07.2024 по 24.04.2024 (а.с.28 зворот).
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 02.09.2024 № 1856/2663 (а.с.6) ОСОБА_1 29.09.2024 під час виконання ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини отримав поранення: вибухову травму, АКБТ з перфорацією лівої барабанної перетинки, МВОСП правої н/к та в/к, травматична ампутація фаланги ІV пальця правої кисті. ВОСП лівої сідниці.
Підставою видачі довідки є наказ командира Військової частини від 01.09.2024 №204.
Із матеріалів справи вбачається, що після отриманої травми ОСОБА_1 проходив лікування з 30.08.2024 по 03.09.2024, з 03.09.2024 по 17.09.2024, з 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024, з 18.12.2024 по 03.01.2025 у різних медичних закладах, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.7-8, 10-14).
Також позивач перебував у відпустці для лікування після поранення з 19.09.2024 по 20.10.2024 (а.с.9).
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 03.09.2024 №10240 (а.с.7) встановлено, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у Комунальному комерційному підприємстві «Міська лікарня №9», з 30.08.2024 по 03.09.2024 з діагнозом пов`язаним з отриманням ним поранення.
Згідно з випискою–епікризом з медичної картки стаціонарного хворого №8876 від 17.09.2024 позивач проходив стаціонарне лікування у НП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради з 03.09.2024 по 17.09.2025 з діагнозом пов`язаним з отриманням ним поранення (а.с.8).
Як вбачається із відпускного квитка від 18.09.2024 №425, виданого ВЧ НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 звільнений у відпустку для лікування після поранення з 19.09.2024 по 20.10.2024 (а.с.9).
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 11.11.2024 №6686 встановлено, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП “Камінь –Каширська центральна районна лікарня» з 21.10.2024 по 11.11.2024 з діагнозом пов`язаним з отриманням ним поранення (а.с.10).
Відповідно до довідки №1(176/434) від 12.11.2024 госпітальної ВЛК КНП “ Камінь –Каширська центральна районна лікарня” діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вогнепального поранення (29 серпня 2024 року), травма кваліфікується як легке; поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує подальшої реабілітації у КНП “ Камінь –Каширська центральна районна лікарня ” терміном 21 день ( а.с.11).
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 02.12.2024 №7125 встановлено, що ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування в КНП “Камінь –Каширська центральна районна лікарня” з 12.11.2024 по 02.12.2024 з діагнозом пов`язаним з отриманням ним поранення (а.с.12-13).
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 03.01.2025 №7928 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП “Камінь –Каширська центральна районна лікарня» з 18.12.2024 по 03.01.2025. У даній виписці не вказано, що лікування проводилось з приводу діагнозу, пов`язаного з отриманням ним поранення (а.с.14).
Відповідно до довідки №598 від 14.02.2025 ВЛК КНП “Смілянська міська лікарня” діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вогнепального поранення (29.08.2024 року), травма кваліфікується як тяжка; поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Гіпетонічна хвороба 1 ст., 2 ст, ризик 2 СН 0. Есенциальна (первинна) гіпертензія. Розлади пристосовних реакцій.Сомнія. Симптоматична епілепсія з рідким генералізованим тоніко-клонічними нападами з порушеннями усвідомлення (епі.напад 07.02.2025). Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони ( а.с.17).
Цей спір стосується наявності у відповідача правових та фактичних підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування поранення з 29.08.2024 року по 03.02.2025.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із пункту 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до статті 9-2 Закону №2011-ХІІ (доповнено Законом України від 28 червня 2023 року №3161-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану”) під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168.
Пунктом 1-1 Постанови №168 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 року №836, зі змінами на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац перший пункту 1-2 Постанови №168).
Абзацами третім, четвертим пункту 1-2 Постанови №168 також установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року №745/32197; далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Розділом XXXIV Порядку №260 (доповнено наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44) унормовано порядок виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168.
Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі – Положення №402), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Відповідно до пункту 13 розділу XXXIV Порядку № 260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Отже, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України. До наказу про виплату збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди включаються військовослужбовці: 1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, 2) які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Норми Постанови №168, Порядку №260 визначають підставою для виплати додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я отримання одних із таких чотирьох проявів негативного впливу на організм військовослужбовця: поранення; контузія; травма; каліцтво. Умовами, необхідними для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди є: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва). Для виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні або отримання поранення лише тяжкого ступеню. При цьому підставою для включення військовослужбовця до наказу командира про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 02.09.2024 № 1856/2663 (а.с.6) ОСОБА_1 29.09.2024 під час виконання ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини отримав поранення: вибухову травму, АКБТ з перфорацією лівої барабанної перетинки, МВОСП правої н/к та в/к, травматична ампутація фаланги ІV пальця правої кисті. ВОСП лівої сідниці.
Як вбачається із заяв по суті справи, позивач з урахуванням довідки Військової частини НОМЕР_3 від 02.09.2024 №1856/2663 просив виплатити додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із лікуванням саме зазначених у них поранення та травми, супутніх від них діагнозів, перебування у відпустці для лікування поранення з 29.08.2024 по 03.02.2025.
Як вбачається із долучених до справи доказів, а саме довідки про доходи від 03.03.2026 №1352/4642 ВЧ НОМЕР_2 (а.с.67) та витягами з наказів про виплати (а.с.59-66), відповідачем ОСОБА_2 було виплачено додаткову грошову винагороду згідно з Постановою №168 за період стаціонарного лікування 30.08.2024 по 03.09.2024 та з 03.09.2024 по 17.09.2024.
З врахуванням викладеного позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Що стосується виплати додаткової винагороди позивачу з 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024, то суд вказує на наступне.
У вказані періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні та реабілітації у КНП “Камінь–Каширська центральна районна лікарня», що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого від 11.11.2024 № 6686 та від 02.12.2024 №7125. Із даних виписок вбачається, що лікування та реабілітація ОСОБА_1 у даному медичному закладі була пов`язана з отриманням ним поранення та встановленим після нього діагнозом.
Потреба у реабілітації після травми була підтверджена довідкою №1(176/434) від 12.11.2024 госпітальної ВЛК КНП “Камінь –Каширська центральна районна лікарня”.
Як слідує із долученої довідки про доходи від 03.03.2026 і цей факт не заперечується відповідачем 2, виплати позивачу не були проведені.
Враховуючи вищевказане та норми Постанови №168, ОСОБА_1 за даний період повинна бути виплачена додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Отже в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.
Із наявних у справі доказів не вбачається, що позивач в період з 03.12.2024 по 17.12.2024 перебував на лікуванні, пов`язаному із отриманням ним поранення, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Також не підлягають до задоволення позовні вимоги позивач про виплату йому додаткової винагороди за період з 18.12.2024 по 03.02.2025, з 04.01.2025 по 03.02.2025, виходячи з наступного.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 03.01.2025 №7928 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КНП “Камінь –Каширська центральна районна лікарня» з 18.12.2024 по 03.01.2025. 
Однак, у даній виписці не вказано, що лікування позивача проводилось з приводу діагнозу пов`язаного з отриманням ним поранення. Більш того, у ній взагалі відсутній діагноз з приводу якого ОСОБА_1 проходив у цей період лікування.
Відтак, вказані у цій виписці від 03.01.2025 №7928 дані не відповідають довідці від 02.09.2024 №1856/2663 про обставини травми.
Постановою №168 чітко визначено за яких обставин військовозобов`язаний набуває права на виплату додаткової грошової винагороди, а саме які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
У даному випадку надані позивачем документи не відповідають даній умові.
Також долучені до справи позивачем документи, а саме заключення лікарів (а.с.15-16) не свідчать про те, що він проходив у період з 04.01.2025 по 03.02.2025 стаціонарне лікування пов`язане із отриманням ним поранення, а відтак права на виплату додаткової грошової допомоги.
З приводу позовної вимоги позивача про виплату йому додаткової грошової допомоги за час перебування у відпустці для лікування після поранення за період з 19.09.2024 по 20.10.2024, то вона також до задоволення не підлягає враховуючи наступне.
Так, дійсно відповідно до відпускного квитка від 18.09.2024 №425, виданого ВЧ НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 звільнений у відпустку для лікування після поранення з 19.09.2024 по 20.10.2024 (а.с.9).
Однак, п.1-2 Постанови №168 визначено, що додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України: 1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, 2) які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Визначальною умовою для виплати даної додаткової винагороди під час перебування у відпустці є саме лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Із долучених до справи документів, зокрема, довідок ВЛК від 11.11.2024 №1(176/434) та №598 від 14.02.2025, отримані позивачем травми відносяться до легких, а відтак права на виплату додаткової винагороди за період перебування у відпустці з 19.09.2024 по 20.10.2024 ОСОБА_1 не має.
Із наявних у справі доказів вбачається, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , а виплату грошового забезпечення здійснювала ВЧ НОМЕР_2 .
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не спростував доводи позивача про порушення його права на отримання додаткової винагороди згідно з Постановою №168 за період 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024 у зв`язку з отриманим 29 серпня 2024 року пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а відповідачі допустили протиправну бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати вказаної додаткової винагороди.
Отже, взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024 та зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Постанови №168 додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 21.10. 2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024.
В задоволені решти позовних вимог слід відмовити.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 21.10.2024 по 11.11.2024, з 12.11.2024 по 02.12.2024.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 )
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Р.С. Денисюк