Справа № 127/1370/26 
Провадження № 33/801/364/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Закерничної А. О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Опольської Наталі Михайлівни – на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 12 січня 2026 року о 08 год 04 хв в м. Вінниця по вул. Гніванське шосе, 94, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes – Benz Е200», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на промені світла. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у лікаря – нарколога КНП ВОКПЛ ім. Акад. О. І. Ющенка ВОР, за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 109. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Бродовського С. О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просила постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
У апеляційній скарзі зазначено, що згідно з випискою з медичної карти від 12 лютого 2026 року у ОСОБА_2 діагностовано сечокам`яну хворобу (N20.1 камінь сечовода), яка за своєю клінічною природою супроводжується різким больовим синдромом (ниркова колька), спазмом сечовивідних шляхів, порушенням або повною неможливістю сечовиділення.
Отже, у період, максимально наближений до події, у особи був підтверджений стан, який об`єктивно унеможливлює або істотно ускладнює надання зразка сечі, що виключає можливість кваліфікації таких дій як відмови від проходження огляду. Більше того, зазначені порушення сечовиділення мають системний і тривалий характер, що підтверджується медичними записами за попередні роки. 
З урахуванням цього, вимога про надання саме зразка сечі як єдиного способу проведення огляду є такою, що не враховує індивідуальний стан здоров`я особи.
Водночас чинне законодавство передбачає можливість застосування альтернативних методів лабораторного дослідження, зокрема дослідження крові, яке не залежать від функції сечовиділення. Невикористання такого альтернативного методу при наявності об`єктивних медичних протипоказань свідчить про порушення процедури проведення огляду.
Отже, дії ОСОБА_1 не можуть розцінюватися як відмова від проходження огляду, оскільки відсутній ключовий елемент складу правопорушення, умисне ухилення, натомість наявна об`єктивна фізіологічна неможливість виконання вимоги. Ігнорування цього факту призвело до неправильного застосування норм матеріального права та безпідставного притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Із відеозаписів з нагрудних камер №472968 та №467924 вбачається, що працівниками поліції не було озвучено жодних ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння до моменту пропозиції ОСОБА_1 пройти медичний огляд.
Крім того, на відеозаписах відсутні будь-які об`єктивні ознаки, які підтверджували наявність у ОСОБА_1 зазначених у протоколі проявів, зокрема не зафіксовано: вираженого тремтіння пальців рук; звужених зіниць, що реагують на світло; будь-яких порушень координації рухів, поведінки чи мовлення блідості обличчя.
Отже, зазначені у протоколі ознаки сп`яніння не підтверджені жодним об`єктивними доказами, а їх озвучення працівниками поліції відбулося лише після пропозиції пройти медичний огляд, що свідчить про їх формальний характер та ставить під сумнів реальність їх встановлення.
3 відеозаписів боді-камер чітко вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово пояснював неможливість здачі аналізу сечі з фізіологічних причин, водночас чітко висловлював згоду на проходження медичного огляду та категорично заперечував факт будь-якої відмови від освідування. 
Незважаючи на це, працівниками медичного закладу не було вжито жодних заходів для застосування альтернативних способів лабораторного дослідження передбачених Інструкцією. Більше того, такі способи навіть не були запропоновані ОСОБА_1 , а процедура медичного огляду була фактично припинена лише з підстави нездачі аналізу сечі. 
Отже, у даному випадку медичний огляд не був проведений у повному обсязі, а передбачені законодавством альтернативні способи встановлення стану сп`яніння безпідставно не були застосовані, що є прямим порушенням вимог ст. 266 КУпАП положень Інструкції №1452/735.
У матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. 
Загальний контекст спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , системні натяки на складання протоколу за відмову від проходження медичного огляду, а також надання йому недостовірної інформації щодо можливості подальшого оскарження такої відмови в судовому порядку свідчать про те, що дії працівників поліції були спрямовані не на об`єктивне встановлення стану особи, а фактично на спонукання ОСОБА_1 до формальної відмови від проходження огляду або до фактичного визнання вживання наркотичних засобів.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення медичного огляду лікарем було зроблено висновок про відмову від проходження медичного огляду в повному обсязі, мотивуючи це тим, що у відведений час ОСОБА_1 нібито не здано аналіз сечі. Саме ця обставина фактично була покладена в основу подальших дій працівників поліції щодо оформлення матеріалів про нібито відмову від проходження огляду. 
Водночас такий висновок не підтверджений жодними об`єктивними медичними даними. Фактично факт «нездання аналізу сечі» був констатований формально, без належного фіксування обставин, які б об`єктивно свідчили про умисну відмову особи від проходження огляду, а також без зазначення причин, з яких медичний огляд не міг бути завершений іншим передбаченим законодавством способом.
Як убачається з долученого до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу, датою та часом його формування є 12 січня 2026 року о 08 год 10 хв, що фактично є моментом фіксації підстав для проведення відповідного медичного огляду. 
Водночас із відеозапису боді-камери встановлено, що о 09:55:47 лікар повідомляє про готовність висновку медичного огляду, озвучує його зміст та надає ОСОБА_1 для ознайомлення та підпису. Крім того, з відеозапису вбачається, що о 09:58:06 ОСОБА_1 у супроводі працівників поліції вже перебував поза межами медичного закладу, що свідчить про фактичне завершення процедури медичного огляду у зазначений час. 
Таким чином, станом на момент фактичного завершення процедури огляду до спливу передбаченого Інструкцією двогодинного строку залишалося близько 10-12 хвилин, протягом яких медичний огляд міг бути продовжений та завершений у повному обсязі, у тому числі шляхом надання особі додаткового часу для здачі необхідних біологічних зразків. 
Натомість, замість забезпечення повного та об`єктивного проведення медичного огляду у межах передбаченого законом строку, процедура була фактично передчасно припинена, а ОСОБА_1 було виведено за межі медичного закладу. 
Окрім того, відповідно до копії медичного висновку, долученої до матеріалів справи, час його складання зазначено як 10:20:00, що прямо суперечить фактичним обставинам, зафіксованим на відеозаписі, оскільки на цей момент ОСОБА_1 вже тривалий час не перебував у медичному закладі.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи не є безперервними, що фактично унеможливлює повну та об`єктивну перевірку дій працівників поліції, а також ставить під сумнів достовірність зафіксованих обставин, що відповідно має оцінюватися судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Судове засідання, призначене на 02.04.2026 року о 09 год. 05 хв. було відкладене за клопотанням адвоката Опольської Н. М.
У судовому засіданні, призначеному на 09.04.2026 року ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави, а також надали відповідні пояснення, у розгляді справи було оголошено перерву з урахуванням додатково наданих доказів.
В судовому засіданні, призначеному на 13.04.2026 року було оголошено перерву за клопотанням ОСОБА_1 для забезпечення можливості скористатися правовою допомогою адвоката.
В судовому засіданні, призначеному на 16.04.2026 року ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з урахуванням раніше наданих пояснень.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу від 12 січня 2026 року серії ЕПР1 № 564516, 12 січня 2026 року о 08 год 04 хв в м. Вінниця по вул. Гніванське шосе, 94, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes – Benz Е200», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на промені світла. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у лікаря – нарколога КНП ВОКПЛ ім. Акад. О. І. Ющенка ВОР, за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 109. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 12 січня 2026 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до медичного закладу о 08 год 10 хв (а. с. 4).
У висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Академіка О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 12 січня 2026 року № 0028, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду в повному обсязі, у відведений час аналіз не здано (а. с. 6).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як о 08 год 06 хв працівники поліції зупиняють автомобіль «Mercedes – Benz e200», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейський представляється та запитує чому ОСОБА_1 не користується паском безпеки та повідомляє, що номерні знаки на автомобілі забруднені. Просить пред`явити документи, встановлює, що у водія відсутні реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс.
О 08 год 07 хв поліцейський запитує ОСОБА_1 чи не вживав він алкоголь або наркотичні речовини, той відповідає, що ні. Поліцейський перевіряє реакцію зіниць ОСОБА_1 на світло та пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у нього наявні відповідні ознаки, а саме блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду.
О 08 год 18 хв ОСОБА_1 доставляють у заклад охорони здоров`я для проведення огляду.
О 08 год 26 хв лікар-нарколог проводить огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера, роз`яснивши перед тим процедуру його проведення. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння негативний. 
О 08 год 27 хв лікар-нарколог видає ОСОБА_1 ємність для здачі аналізу сечі з метою проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомляє, що поки не має фізіологічної потреби. Працівники поліції повідомляють, що на здачу аналізу у нього є дві години, пропонують зачекати.
О 09 год 38 хв працівник поліції проводить ОСОБА_1 до вбиральні для здачі аналізу. ОСОБА_1 повідомляє, що не хоче в туалет.
О 09 год 44 хв ОСОБА_1 повідомляє лікарю-наркологу, що йому потрібно на роботу, де його чекають. Лікар просить випити води, повідомляє, що така поведінка буде розцінена як відмова від проходження огляду. Лікар повідомляє, що ОСОБА_1 уже випив води і прийняв сечогінний препарат, а тому за такий проміжок часу фізіологічно може здати аналіз. ОСОБА_1 знову повідомляє, що поспішає на роботу. Поліцейський повідомляє, що такому разі він може відмовитися від проходження огляду.
О 09 год 49 хв лікар просить ОСОБА_1 здати хоча б невелику кількість сечі для дослідження. ОСОБА_1 йде до вбиральні, однак безрезультатно. 
Після цього лікар складає висновок медичного огляду, у якому фіксує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та постанова за ст. 126 КУпАП за відсутність страхового полісу.
Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
Після зупинки транспортного засобу та виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, доставили його у медичний заклад, роз`яснювали йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто забезпечили  ОСОБА_1  реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку.
У апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 має сечокам`яну хворобу (N20.1 камінь сечовода), яка супроводжується порушенням або повною неможливістю сечовиділення, що стало причиною неможливості для ОСОБА_1 здати аналіз сечі. 
Однак такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки твердження захисника не відповідають дійсності, що підтверджується, зокрема, консультаційним висновком спеціаліста від 12 грудня 2025 року, доданого до апеляційної скарги, відповідно до якого ОСОБА_1 з-поміж іншого має розлади сечовиділення у вигляді імперативів, тобто навпаки страждає на часті позиви до сечовипускання.
Окрім того, як видно із відеозапису, про наявність жодних захворювань, які б перешкоджали ОСОБА_1 пройти відповідний медичний огляд, він не повідомляв.
Враховуючи тривалість перебування ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, а також прийом ним сечогінного препарату, на переконання апеляційного суду, лікар-нарколог та працівники поліції правильно розцінили поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду.
Доводи сторони захисту про упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 є надуманими та не підтверджуються матеріалами справи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи дійсно не є суцільними, однак на них послідовно зафіксовано усі події, які дають підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому такі відеозаписи є належними доказами у справі у сукупності з іншими матеріалами.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення встановленої законом відповідальності та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Опольської Наталі Михайлівни – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду         В. В. Оніщук