Справа № 450/1093/26 Провадження № 3/450/969/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли 05.03.2026 року від ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

27.02.2026 року о 14 год. 30 хв. на вул. Степана Бандери, буд. 10, в с. Зимна Вода, Львівського р-ну, Львівської обл., водій ОСОБА_1 , будучи притягнутим 29.05.2025 року Пустомитівським районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за вчинення 21.04.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 40800 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, та 14.10.2025 року Пустомитівським районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за вчинення 10.08.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 40800 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, повторно протягом року керував автомобілем марки «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив вимоги пункту 2.1 «А» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В судове засідання 23.04.2026 року о 09 год. 20 хв. адмінправопорушник ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.
Адмінправопорушник ОСОБА_1 , будучи обізнаним про оформлення відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, в тому числі протоколу серії ЕПР1 № 602211 від 27.02.2026 року, в якому міститься підпис останнього про розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення щодо нього в Пустомитівському районному суді Львівської області, не виявив належної зацікавленості у розгляді його справи.
Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді її справи.
Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість адмінправопорушника  ОСОБА_1 , який порушив вимоги пункту 2.1 «А» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 602211 від 27.02.2026 року та його копією, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6736374 від 27.02.2026 року, рапортами працівника поліції від 27.02.2026 року, витягом з системи «Армор» від 02.03.2026 року, постановами Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.05.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 21.04.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.10.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 10.08.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, Городоцького районного суду Львівської області від 03.11.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 27.09.2025 року та 13.10.2025 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.11.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 14.10.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, Городоцького районного суду Львівської області від 05.02.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 03.12.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, довідкою старшого інспектора САП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області В. Чухай від 02.03.2026 року, згідно якої вбачається, що відомості про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутні, копією листа ТСЦ МВС № 4649 від 04.03.2026 року, згідно якого вбачається, що станом на 04.03.2026 року за ОСОБА_1 не зареєстровано транспортних засобів, відеозаписами з СД-диску.
Оцінені судом докази доводять винуватість адмінправопорушника  ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту 2.1 «А» ПДР України.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях адмінправопорушника  ОСОБА_1 , який повторно протягом року керував автомобілем марки «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим та не маючи права керування таким, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
За вчинений проступок на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У постанові від 04 вересня 2023 року по справі № 702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла до висновку, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).
Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Відтак, до ОСОБА_1 підлягає застосуванню основне адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Водночас, враховуючи те, що автомобіль марки «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не перебуває у приватній власності останнього, адміністративне стягнення в частині конфіскації такого застосуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя,- 

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , в доход держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя Мусієвський В.Є.