Провадження № 2/742/651/26 
Єдиний унікальний № 742/6503/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., за участю секретаря Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що навчається на 3 курсі у Прилуцькому технічному фаховому коледжі, на денній формі навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. 
Син перебуває на утриманні позивачки, відповідач має можливість сплачувати аліменти оскільки є працездатною особою і має можливість надавати аліменти, у зв`язку з чим і подано даний позов.

У судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, але не надав відзиву на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено що сторони перебували з 14 липня 2007 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 квітня 2020 року було розірвано (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області складений відповідний актовий запис №500 (а.с.6).
Відповідно до довідки №372 від 02.09.2025 року, виданої директором Прилуцького технічного фахового коледжу Павлом Черніковим, вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 3 курсу, групи А спеціальності 141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка денної форми навчання, закладу фахової передвищої освіти. Навчається з 01.09.2023 року до 15.06.2027 року (а.с.10).
Згідно копії Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади № 2023/004675375 сформованого 22.06.2023 року вбачається, що місце реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
Згідно копії Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади № 2025/009762118 сформованого 18.07.2025 вбачається, що місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.5).
Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.
Якщо батьки добровільно не виконують свій обов`язок, аліменти можуть бути стягнені в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: а) повнолітні дочка, син; б) той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Батьки є законними представниками своїх дітей тільки до досягнення ними повноліття. Втім, в законі визнане за можливе закріпити за матір`ю, батьком право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина. Однак таке право надане тільки тому з батьків, з ким проживають дочка, син. Як правило, саме цей з батьків продовжує добровільно утримувати дочку, сина протягом часу продовження навчання, фактично виконуючи обов`язок і за іншого з батьків.
Один з батьків може подати позов про надання утримання повнолітнім дочці, синові і в тому разі, якщо дитина проживає окремо, оскільки навчання в іншому населеному пункті є досить розповсюдженим. Дочка, син можуть проживати в гуртожитку, у родичів або наймати житло, але таке проживання є тимчасовим лише на період навчання. Тому очевидним є те, що у такому випадку вирішального значення набуває не фактичне спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у Прилуцькому технічному фаховому коледжі, тому ОСОБА_1 має повне право на звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої повнолітньої дитини, оскільки саме вона добровільно та самостійно продовжує утримувати сина.
Зважаючи на те, що сторони являються батьками ОСОБА_3 та зобов`язані матеріально утримувати його, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина до закінчення ним навчання, оскільки наразі є здоровим та перебуває у працездатному віці, що ним не оспорюється, тому може у повній мірі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, при цьому відповідач не надав жодних доказів на підтвердження неможливості надання ним такої матеріальної допомоги, у зв`язку з чим суд приходить до беззаперечного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1331,20 гривень,  слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі наведеного, ст.180-184,199-200 СК України, керуючись ст.141, 247, 258-259, 354 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задовольнити у повному обсязі.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 листопада 2025 року і до закінчення сином навчання, тобто до 15 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь держави судовий збір у розмірі - 1331,20 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд або на апеляційне оскарження, якщо така заява або апеляційна скарга подані протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО