Справа № 521/11782/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року       с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь адміністративну справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 
до
інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Касаджик Михайла Івановича,
Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України,
про
оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2025 року позивач в особі представника звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕНА №5140828 від 04 липня 2025 року, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Касаджик Михайлом Івановичем про притягнення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень; закрити провадження у адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України, по обставинам, викладеним у постанові серії ЕНА №5140828 від 04 липня 2025 року.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14 липня 2025 року справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Овідіопольського районного суду Одеської області.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 вересня 2025 року провадження у справі відкрито. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 липня 2025 року близько 16:00 години ОСОБА_1 керував технічно справним автомобілем LEXUS LX 600, 2023 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався в районі селища Авангард, Одеської області. 
Позивач ОСОБА_1 неухильно слідкував за дотриманням правил щодо швидкісного режиму на дорогах, слідкуючи на показниками спідометра.
Керуючи автомобілем, він побачив співробітників патрульної поліції, які жезлом подали йому команду зупинити транспортний засіб та повідомили позивачу про те, що він начебто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП України, у зв`язку із чим відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення.
На вимогу співробітників патрульної поліції він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія і повідомив адресу своєї реєстрації. Жодних інших запитань йому не задавали.
У підсумку, інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Касаджик М.І. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5140828 від 04 липня 2025 року, за частиною 1 статті 122 КУпАП України за фактом перевищення швидкості.
З тексту постанови вбачається, що 04.07.2025 року о 16:14:53 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LEXUS LX 600, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по населеному пункту: селище Авангард, вулиця Ангарська, 1А, зі швидкістю 86 км/год, зафіксованою приладом ТРУКАМ 000790, чим порушив п. 12.4 ПДР-порушення швидкісного режиму в населених пунктах.
Зазначеною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.
Позивач заперечує обставини, зазначені у даній постанові, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, посилаючись на те, що він не вчиняв інкриміноване йому адміністративне правопорушення, в ході розгляду справи заперечував свою вину, просив інспектора надати докази вчинення правопорушення, роз`яснити права тощо.
Наданий йому на ознайомлення якісь вимірювальний прилад весь час знаходився в руках працівника поліції, зафіксовано на ньому відеозображення не зафіксувало особу позивача та факт скоєння правопорушення.
Позивач з вказаною постановою не погоджується і просить її скасувати.
В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд слухати справу без його участі
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив суд в задоволенні позивних вимог відмовити в повному обсязі, та розглянути справу без його участі.
Дослідивши письмові матеріали по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін, свободи в наданні доказів ними суду своїх доказів та в доказовості перед судом їх переконливості.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім цього, частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 268 КУпАП особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, наділено правом має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".
Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Судом встановлено, що 04 липня 2025 року близько 16:00 години ОСОБА_1 керував технічно справним автомобілем LEXUS LX 600, 2023 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та рухався в районі селища Авангард, Одеської області. 
Позивач ОСОБА_1 неухильно слідкував за дотриманням правил щодо швидкісного режиму на дорогах, слідкуючи на показниками спідометра.
Керуючи автомобілем, він побачив співробітників патрульної поліції, які жезлом подали йому команду зупинити транспортний засіб та повідомили позивачу про те, що він начебто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП України, у зв`язку із чим відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення.
На вимогу співробітників патрульної поліції він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія і повідомив адресу своєї реєстрації. Жодних інших запитань йому не задавали.
У підсумку, інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Касаджик М.І. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5140828 від 04 липня 2025 року, за частиною 1 статті 122 КУпАП України за фактом перевищення швидкості.
З тексту постанови вбачається, що 04.07.2025 року о 16:14:53 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LEXUS LX 600, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по населеному пункту: селище Авангард, вулиця Ангарська, 1А, зі швидкістю 86 км/год, зафіксованою приладом ТРУКАМ 000790, чим порушив п. 12.4 ПДР-порушення швидкісного режиму в населених пунктах.
Зазначеною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.
Єдиним доказом, який був зазначений працівниками поліції у постанові ЕНА №5140828 від 04 липня 2025 року є відомості, які були зафіксовані на ТРУКАМ 000790.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону «Про метрологію» результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.
Згідно з ч. 1.2 ст. 8 даного Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.
Як зазначає позивач, якісь вимірювальний прилад був в руках працівника поліції, назву приладу та його особливості позивач не побачив.
Згідно з «Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437, апарат ТРУКАМ 000790 відсутній у переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України.
На підставі чого, вважаємо, що доказ вини позивача у перевищенні швидкості є не допустимим, оскільки здобутий не передбаченим законом способом.
Крім того, приписами абзацу 4 частини 3 статті 283 КУпАП України чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні приписи містять і частини 5 та 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року, відповідно до яких висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом ТРУКАМ.
Позивач стверджує, що невідомий прилад увесь час був в руках працівника поліції.
Водночас вбачається, що у країні відсутній будь-який сертифікований прилад для проведення фіксації швидкості певного транспортного засобу, яким інспектору поліції можна вимірювати швидкість, тримаючи прилад руками. Такий прилад повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.
Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.
Відповідно до діючого законодавства, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.
Згідно з Правилами дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.
У постанові відсутні докази того, що вимірювач швидкості в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.
На підставі викладеного, з матеріалів справи неможливо встановити об`активну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.
Відповідно до вимог частини 1 статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи позивача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Касаджик Михайла Івановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №5140828 від 04 липня 2025 року, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Касаджик Михайлом Івановичем про притягнення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Провадження у справі закрити, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП в діях ОСОБА_1 на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:       А.І. Бочаров