ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 березня 2026 року	Справа №160/35658/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою від 25.07.2025 №65 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1994 по листопад 1997 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою від 25.07.2025 №65 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1994 по листопад 1997 року, та перерахувати його пенсію починаючи з 09.10.2025.
В обґрунтування позовних 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач-1 скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначив, що рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 16.10.2025 № 046350013263 ОСОБА_1 частково відмовлено в перерахунку пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 р. залучено до участі у справі № 160/35658/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області як співвідповідача та встановлено останньому строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон № 1058-IV).
Не є спірним, що пенсія позивач обчислена без урахування заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою від 25.07.2025 №65.
Позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням цієї довідки.
Рішенням відповдіача-2 від 16.10.2025 року №04635001363 відмовлено у перерахунку пенсії із тих підстав, що довідка не підлягає розгляду у зв`язку з не підтвердженням первинними документами (відсутній акт перевірки).
У листі від 06.11.2025 року відповідач-1 повідомив позивача про прийняте рішення, а також зазначив, що період заробітної плати до 2000 року, зазначений у довідці, становить 46 місяців (при необхідних 60).
Указані обставини й слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії напідставідокументів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Згідно зі статтею 62 Закону УкраїниПро пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Згідно пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку. 
За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку № 22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку). 
Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1довідкапро заробітну плату (дохід) особи видається напідставіособових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Верховний Суд у постанові від 18.05.2020 у справі № 607/1967/17 виклав правову позицію, згідно із якою єдиною умовою для обчислення пенсій з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати. 
Суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії. 
Правова позиція аналогічного змісту викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 у справі № 291/99/17, від 03.06.2021 у справі 127/8001/17. 
Суд ввраховує, що неможливість проведення перевірки не може бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати. Всі первинні документи неможуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах. 
Окрім того, відповідно до статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати. 
Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
В спірному випадку судом не встановлено, що орган пенсійного забезпечення здійснив заходи спрямовані на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у архівній довідці позивача
Відсутність у відповідача-2 можливості здійснити перевірку виданої довідки про заробітну плату № 65 від 25.07.2025, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення у розмірі, визначеному чинним законодавством України. 
При цьому суд не враховує твердження відповідача-1, що період заробітної плати до 2000 року, зазначений у довідці, становить 46 місяців (при необхідних 60) та з цього приводу зазначає, що за змістом статті 40 Закону України №1058-IV, пенсіонер має право подати довідку про заробіток за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, якщо стаж після 2000 року є меншим ніж 60 місяців або якщо такий варіант є більш вигідним для особи. Норма надає право, а не встановлює жорстку вимогу щодо обов`язковості саме 60 місяців. Передбачений законом 60-місячний період не означає, що подання меншої кількості місяців є недопустимим, оскільки така норма спрямована на розширення прав особи, а не на їх звуження. Закон не містить заборони на врахування заробітку за період меншої тривалості, ніж 60 місяців. Буквальне тлумачення статті 40 Закону №1058-IV не дає підстав вважати, що довідка, яка включає лише 46 місяців заробітку, є такою, що «не підлягає розгляду» чи не може бути використана органом Пенсійного фонду. 
Суд зазначає, що така позиція відповідача-1 суперечить принципу законності та пропорційності, закріпленому у статті 2 та частині четвертій статті 242 КАС України, оскільки звужує зміст і обсяг прав пенсіонера у спосіб, не передбачений законом. 
За викладених обставин, прийняте відповідачем-2 рішення від 16.10.2025 року №04635001363 є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно позовних вимог позивача, він просить визнати протиправними дії відповдіача-1
Разом з тим, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.
У розглянутому випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків відповідача, а рішенням суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій відповідача-1 без задоволення.
Ураховуючи викладене, а також належність та ефективність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповдіача-2 від 16.10.2025 року №04635001363.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для частково задоволення позову та зобов`язання відповідача-1 за місцем обліку позивача, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою від 25.07.2025 №65 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1994 по листопад 1997 року, та перерахувати його пенсію починаючи з 09.10.2025 року.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у повному обсязі попри часткове задоволення позовних вимог, адже спір в цілому вирішений на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань саме відповідача-2, позаяк саме ним прийнято протиправне рішення.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 16.10.2025 року №04635001363 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 09.10.2025 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою від 25.07.2025 №65 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1994 по листопад 1997 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи. 
Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна