Справа № 136/2447/25 
Провадження № 33/801/404/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
за участю : захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Щавінського К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Щавінського Костянтина Станіславовича на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 
в с т а н о в и в :
Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року,  закрито справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративних стягнень.
У постанові суду зазначено, що згідно з протоколом, 16.12.2025 о 12:00 год, знаходячись по вул. Центральна, с. Щаслива, Вінницький р-н, Вінницька обл., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo XC90 н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись у безпечності маневру, а саме обгін зліва автомобіля Газель 3302 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по переду, не врахувавши дорожньої обстановки, не обравши безпечної швидкості руху здійснив зіткнення із транспортним засобом Газель ДНЗ НОМЕР_2 , який здійснював маневр, а саме поворот ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілих особи відсутні, чим порушив п.13.1 ПДР. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП. 
Справа з відповідним протоколом надійшов до суду 19 грудня 2025 року. 
Під час ухвалення рішення суд першої інстанції виходив з того, що що із матеріалів про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 підтверджується: - даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №542370 від 16.12.2025; - матеріалами, що додані до протоколу, а саме: схемою з місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , фото та відеоматеріалами наданими особами, які беруть участь в справі
Вищевказані матеріали, згідно зі ст. 251 КУпАП, є доказами в справі про адміністративне правопорушення.
Оскільки матеріалами справи беззаперечно встановлено, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, а саме Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, доводи захисту щодо відсутності сигналу повороту у автомобіля Газель суд оцінює критично, оскільки вони є технічно неспроможними, враховуючи механічні пошкодження транспортних засобів і їх розміщення.
Враховуючи різницю у швидкостях транспортних засобів, сліди зіткнення, які фіксуються на початку "будки" з лівої сторони, твердження свідка ОСОБА_3 та захисника технічно неспроможні, оскільки не відповідають слідовій інформації.
Посилання на непрацюючий покажчик повороту, суд відкидає і розцінює, як намагання сторони захисту виправдати дії ОСОБА_1 . Враховуючи силу зіткнення, яку можливо оцінити по пошкодженням на автомобілі Газель, цілком очевидно, що несправність даного покажчика повороту є результатом ДТП.
Зважаючи на вказане суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Щавінський К.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив її скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції, про те що цілком очевидно несправність даного покажчика повороту є результатом ДТП – зроблений виключно на припущеннях і навпаки спростовується поясненнями свідка ОСОБА_3 та наданим відеозаписом. Вказані дії суду призвели явно до порушення принципу змагальності сторін і свідчили про упередженість суду. Крім того суд закрив провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративних стягнень та одночасно встановив, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Щавінський К.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав просив суд її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.
Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 16.12.2025 о 12:00 год, знаходячись по вул. Центральна, с. Щаслива, Вінницький р-н, Вінницька обл., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo XC90 н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись у безпечності маневру, а саме обгін зліва автомобіля Газель 3302 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по переду, не врахувавши дорожньої обстановки, не обравши безпечної швидкості руху здійснив зіткнення із транспортним засобом Газель ДНЗ НОМЕР_2 , який здійснював маневр, а саме поворот ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілих особи відсутні, чим порушив п.13.1 ПДР.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Проте із таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Частиною другою статті 38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань. Після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зробив правовий висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Стаття 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
На думку апеляційного суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а закінчення строків накладення стягнення, як уже зазначалося, провадження у справі виключає.
Як видно із матеріалів справи подія ДТП мала місце 16 грудня 2025 року.
Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи, апеляційний суд позбавлений повноважень встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Щавінського Костянтина Станіславовича задовольнити частково.
Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року скасувати та постановити нову. 
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених частиною другою статті 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І.В. Міхасішин