Справа № 560/18558/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

16 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 від 19.09.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального страхового стажу період роботи з 15.02.1991 року по 22.07.1991 року в повному обсязі та призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12 вересня 2025 року (з дня звернення) пенсію за віком за вислугою років.
В підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугою років за пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак 19.09.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в порядку екстериторіальності прийнято рішення № 220650007212 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років в зв`язку із відсутністю спеціального стажу роботи (станом на 10.10.2017-26 років 6 місяців), який дає право на пенсію за вислугою років, тому заявник права на пенсію немає.
Обчислений пенсійним органом страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 22 дні, спеціальний стаж станом на 10.10.2017 року 25 років 09 місяців 26 днів.
При розгляді заяви позивача до страхового стажу не враховано період членства в колгоспі з 15.02.1991 по 22.07.1991 за записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактичного відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів та про перейменування/реорганізацію колгоспу.
Позивач не погоджується з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за вислугою років та вважає, що має достатньо стажу трудової діяльності який дає йому право на призначення пенсії за вислугою років, тому звернувся в суд з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подала в суд відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.
Обґрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача пояснила, що 12.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.
До заяви про призначення пенсії позивач додав документи, зокрема трудову книжку колгоспника НОМЕР_2 .
Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 220650007212 від 19.09.2025 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII в зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців.
Згідно з наданиими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 22 дні, стаж роботи за вислугу років становить 25 років 09 місяців 26 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років.
Також до страхового стажу позивача не зараховано період членства в колгоспі з 15.02.1991 по 22.07.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів та при необхідності про перейменування/реорганізацію колгоспу.
Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві на позов заявила клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
Вирішуючи зазначене клопотання суд враховує, що частиною 6 статті 262 КАС України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а саме: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Так як ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подала в суд відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.
Обґрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача пояснила, що 12 вересня 2025 року до територіальних органів Пенсійного фонду України звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
За результатом розгляду заяви та доданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 19.09.2025 року № 220650007212 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років, відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Підстава відмови - відсутність необхідного (спеціального) стажу роботи в розмірі 26 років 06 місяців станом на 11.10.2017.
За доданими документами страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 22 дні.
Спеціальний стаж роботи позивача станом на 11.10.2017 становить 25 років 09 місяців 26 днів.
До спеціального стажу зараховано всі періоди роботи.
Пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи яка дає право на зазначений вид пенсії.
До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності: період членства в колгоспі з 15.02.1991 по 22.07.1991 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , оскільки для зарахування необхідно додати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та практично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів (та при необхідності) про перейменування/реорганізацію колгоспу. 
Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, тому у задоволенні позову просить відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.
12.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.
До заяви про призначення пенсії позивач додав копії документів, зокрема копію трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 .
Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 220650007212 від 19.09.2025 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII, в зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців.
Дата народження позивача 23.03.1970, вік заявника на дату звернення до пенсійного органу становить 55 років 05 місяців 19 днів.
Згідно із пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають:
- працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.
При цьому пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільнені з роботи яка дає право на такий вид пенсії.
Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 22 дні, стаж роботи за вислугу років становить 25 років 09 місяців 26 днів (на 10.10.2017).
Також за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період членства в колгоспі з 15.02.1991 по 22.07.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів та при необхідності про перейменування/реорганізацію колгоспу.
До спеціального стажу зараховано всі періоди роботи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, (далі-Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із пунктом 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, (розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV доповнено пунктом 2-1 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року).
Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до частини 4 статті 114 Закону № 1058-IV, пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію.
Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії за вислугу років.
Відповідно до пункту а) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,-за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 52 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Згідно з пунктом е) статті 55 Закону № 1788-XII, в редакції статті станом до 01.04.2015 року, право на пенсію за вислугу років мають: 
- працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно з пунктом е) статті 55 Закону № 1788-XII, в редакції статті станом на 01.04.2015 року в зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, право на пенсію за вислугу років мають:
- працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015-не менше 25 років та після цієї дати:
- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
- з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
- з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
- з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Згідно із пунктом е) статті 55 Закону № 1788-XII, в редакції статті на дату прийняття рішення в зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 24 грудня 2015 року № 911-VIII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
- з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
- з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
- з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
- з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.
Рішенням Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019, у справі № 1-13/2018(1844/16, 3011/16), вирішено:
- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;
- положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", (далі Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 цього Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Згідно з пунктом 23 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до пункту 1.1 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 Порядку № 22-1).
Згідно із пунктом 1.8 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Згідно з пунктами 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Аналіз змісту наведених правових норм та їх застосування щодо встановлених у справі обставин, дає суду підстави зробити такі висновки.
Умови призначення та тривалість спеціального стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, залежить від професій/посад, на яких працювала людина відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" та Закону, згідно з яким призначається така пенсія, а саме: Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункти 2 та 16 Прикінцевих положень), та Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (пункт "е" статті 55).
Враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019, справа № 1-13/2018 (1844/16, 3011/16), суд робить висновок про те, що для призначення особі пенсії за віком відповідно до пункту е) статті 55 Закону № 1788-XII необхідно мати спеціальний стаж у визначених Законом розмірах і таке призначення не залежить від віку особи на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугою років, а саме - право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 220650007212 від 19.09.2025 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII, в зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців, при цьому згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 22 дні, стаж роботи за вислугу років становить 25 років 09 місяців 26 днів (на 10.10.2017), тобто такий розмір спеціального стажу є достатнім для призначення пенсії за вислугу років в зв`язку із зверненням позивача за її призначенням незалежно від його віку на дату звернення.
Відповідно до частини 1, пункту 4 частини 2, частини 4 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Що стосується позовних вимог в частині де позивач просить призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12 вересня 2025 року (з дня звернення) пенсію за віком за вислугою років, суд вважає, що у їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільнені з роботи яка дає право на такий вид пенсії.
Із змісту копій трудових книжок позивача встановлено, що в них відсутній запис про звільнення з роботи яка дає право на такий вид пенсії, що є підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугою років.
Також необхідно відмовити у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду членства (роботи) з 15.02.1991 року по 22.07.1991 року у колгоспі в зв`язку із відсутністю записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, та її фактичною тривалістю, у разі неподання уточнюючої довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, оскільки є пряма норма Закону № 1788-XII, згідно з якою при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Для зарахування до страхового стажу позивача періоду членства (роботи) з 15.02.1991 року по 22.07.1991 року у колгоспі йому необхідно подати до пенсійного органу уточнюючу довідку підприємства або їх правонаступників.
Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований частково, доведений дослідженими доказами частково, тому підлягає задоволенню частково.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 220650007212 від 19.09.2025 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, в зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 (Томашівка,Дунаєвецький район, Хмельницька область,32410 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79016 , код ЄДРПОУ - 13814885)  Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський