РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/16069/25
Пров. №2/766/911/26 

20 квітня 2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., за участі секретаря судового засідання Зацепіліна В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Херсонського міського суду Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат – Федотов Ілля Сергійович до Олешківської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про визнання права власності,-

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 33,9 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 25 серпня 1994 року ОСОБА_1 отримала розпорядження органу приватизації № 367 про передачу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у приватну власність. Зазначеним розпорядженням Міжгалузеве територіально-виробниче об`єднання зобов`язано оформити свідоцтво про власність на житло у десятиденний термін. Рішення про приватизацію, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», чинного на момент виникнення правовідносин, приймалось щодо усіх чотирьох осіб. Даний факт підтверджується розрахунком площі квартири, що безоплатно приватизується, затвердженим Розпорядженням органу приватизації № 367 від 25.08.1994. На підставі зазначеного розпорядження виготовлено Технічний паспорт на квартиру (Додаток 9 до Положення про порядок передачі квартир у власність громадян), у якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована МТВО на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності та записана у реєстрову книгу за № 988. У зв`язку зі знищенням будинку внаслідок руйнування Каховської ГЕС позивачі мають намір звернутись за компенсацією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381. Для отримання компенсації необхідно підтвердити право власності на знищений об`єкт нерухомості шляхом його внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 20 березня 2025 року позивачі отримали відмову у проведенні реєстраційних дій № 77921622 у зв`язку з неотриманням відповіді від Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. Архіви Олешківської філії КП «ХБТІ» залишились на тимчасово окупованій території та недоступні. Зареєструвати право власності в адміністративному порядку позивачі не мають можливості.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що вирішення спору він покладає на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі наявних у суду матеріалів.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю.
В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви сторін про розгляд справи у відсутність.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права.
Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18).
Судом встановлено, що Розпорядженням органу приватизації № 367 від 25 серпня 1994 року (наявне в матеріалах справи) задоволено заяву ОСОБА_1 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ) та зобов`язано Міжгалузеве територіально-виробниче об`єднання оформити свідоцтво про право власності на житло. Квартиру передано у спільну сумісну власність відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Ордером № 103 (наявний в матеріалах справи) підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 виділена на сім`ю у складі чотирьох осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ( яка згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.12.2011 одружилась з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 ), ОСОБА_3 .
Розрахунком площі квартири, що безоплатно приватизується (наявний в матеріалах справи), підтверджено, що приватизація здійснена щодо чотирьох членів сім`ї на загальну площу 59,6 кв. м. 
На підставі зазначеного розпорядження виготовлено Технічний паспорт на квартиру (Додаток 9 до Положення про порядок передачі квартир у власність громадян), у якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована МТВО на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності та записана у реєстрову книгу за № 988. Згідно технічної характеристики квартири, квартира розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, житлова площа квартири становить 33,9 кв.м, загальна площа — 59,6 кв.м.
Рішенням про відмову у проведенні реєстраційних дій № 77921622 від 20.03.2025 підтверджено неможливість адміністративної реєстрації права власності через відсутність відповіді від КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради.
Відповіддю Департаменту розвитку територій Херсонської обласної державної адміністрації від 09.05.2025 № 27-01-02-9-1160/0/25/27-01-02 підтверджено, що архіви Олешківської філії КП «ХБТІ» Херсонської обласної ради перебувають на тимчасово окупованій території та є недоступними, а надати відомості щодо об`єктів нерухомості в м. Олешки неможливо. Таким чином, суд встановлює, що позивачі намагалися оформити свої права в позасудовому порядку, проте така можливість виявилася відсутньою з причин, що не залежали від них, а також неможливість отримання позивачами архівних підтверджень чи дубліката правовстановлюючого документа в адміністративному порядку.
Листом АТ «Херсонгаз» від 02.03.2026 № 260302/1000.2/363 на запит суду підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_2 особовий рахунок з 2012 року оформлено на ОСОБА_1 та 12.07.2016 між Товариством і зазначеною особою укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання, що додатково свідчить про фактичне користування позивачами спірним об`єктом нерухомості.
Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб підтверджено, що позивачі ОСОБА_1 (довідка від 23.08.2023 № 6117-5002922033), ОСОБА_2 (довідка від 17.06.2025 № 6117-5003710591), ОСОБА_3 (довідка від 04.09.2023 № 6117-5002941785) є внутрішньо переміщеними особами, зареєстрованими місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Крім того, за положеннями статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві.
Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року.
За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
03.08.2004 набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Приписами абз.1 п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Оскільки на момент набуття у власність квартири (приватизації), закон передбачав реєстрацію права власності у Бюро технічної інвентаризації, що було виконано позивачами, суд дійшов висновку про правомірність набуття позивачами права власності на спірну квартиру.
Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права.
Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.
Відповідно до ст. 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.92 № 2482-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Оплата вартості приватизованого житла може провадитись громадянами в розстрочку на 10 років за умови внесення первинного внеску в розмірі не менше 10 відсотків суми, що підлягає виплаті. При цьому громадянин дає органу приватизації письмове зобов`язання про погашення суми вартості, що залишається несплаченою. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В п. 26, 28, 32, 39 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.92 № 56 (який був чинний на час використання позивачами житлових чеків) визначено, що на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру (додаток 9), а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло (додаток 10) та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі (додаток 11). Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз в квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації. Якщо у багатоквартирному будинку, що приватизується, не створено товариства (об`єднання) власників квартир при видачі свідоцтва про право власності на житло власником неприватизованого житла з власником приватизованої квартири укладається договір на його участь у витратах по утриманню будинку, прибудинкової території, та одержання комунальних та інших послуг. Кожний громадянин, який приватизував займане ним житло безоплатно, з компенсацією чи з доплатою, вважається таким, що використав право на безоплатне одержання житла від держави. Одержання нового житла у держави може здійснюватися на платній основі з використанням одержаних при приватизації житлових чеків.
Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно положень Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 вся територія Олешківської міської територіальної громади з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою територією російською федерацією.
Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування статті 392 ЦК України і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.
Встановлено, що позивачі правомірно набули у власність спірну квартиру, однак, у зв`язку із тимчасовою окупацією м. Олешки Херсонської області та невнесенням відомостей про їх право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позбавлені можливості зареєструвати у встановленому законом своє право власності.
За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивачів та визнання за ними права спільної сумісної власності на квартиру.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складено 20.04.2026 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Олешківської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 33,9 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя	О. В. Ус