ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 Справа № 926/921/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Рима Т. Я., Манюка П. Т.,
секретар судового засідання Слободянюк В. С.,

за участю:
представника позивача Фодчук О. В.,
представника відповідача Фуркал С. О.,
представник ФОП Цемка Я. А. не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради від 02.03.2026 (вх. № 01-05/592/26 від 02.03.2026)
на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2026 (повну ухвалу складено і підписано 27.02.2026, суддя Дутка В. В.) 
у справі № 926/921/25
за позовом Приватного підприємства "Алекс Промбуд"
до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради
про стягнення заборгованості в сумі 1 378 704,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття. 
Ухвалою від 27.02.2026 Господарський суд Чернівецької області задовольнив заяву фізичної особи-підприємця Цемка Янека Анатолійовича (далі – ФОП Цемко Я. А.) про заміну сторони у справі № 926/921/25 її правонаступником, замінив позивача у справі № 926/921/25 Приватне підприємство "Алекс Промбуд" (далі – ПП "Алекс Промбуд") його правонаступником - ФОП Цемком Я.А. на підставі ст. 52 ГПК України (процесуальне правонаступництво у зв`язку із заміною сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником).
Ухвалу мотивовано тим, що ПП "Алекс Промбуд" (первісний кредитор) передав на підставі договору про відступлення прав вимоги від 19.02.2026 ФОП Цемку Я. А. (новий кредитор) майнові права - права вимоги до боржника - Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (далі – Департамент), які виникли за рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.06.2025 у справі № 926/921/25, що набрало законної сили.
Господарський суд Чернівецької області зазначеним рішенням від 12.06.2025 у справі № 926/921/25, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026, задовольнив позов ПП "Алекс Промбуд", стягнув на його користь з Департаменту заборгованість за договором підряду № 68 від 02.08.2021 в сумі 1378704,80 грн, з яких 795 744,00 грн основного боргу, 398 042,98 грн інфляційних втрат, 75 606,58 грн трьох процентів річних, 109 311,24 грн штрафних санкцій та судовий збір в сумі 16 544,50 грн.
20.02.2026 на виконання рішення господарський суд видав наказ.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Департамент, не погодившись із ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2026 у справі № 926/921/25, подав до апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 02.03.2026, у якій просить скасувати вказану ухвалу як незаконну та необґрунтовану.
Скаржник стверджує, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права (ч. 3 ст. 512 ЦК України) та порушив норми процесуального права (ч. 1 ст. 52, ч. 3 ст. 334 ГПК України).
Скаржник вважає, що суд не дослідив умови та підстави заміни кредитора у зобов`язанні між Департаментом та ПП "Алекс Промбуд" за договором підряду від 02.08.2021 № 68. Відповідно до п. 14.4 договору підряду, жодна сторона не має права передавати права та обов`язки за цим договором іншій стороні без отримання письмової згоди сторін. Департамент зі свого боку не надавав згоду на заміну сторони у зобов`язанні, зокрема зі стягнення заборгованості за договором підряду від 02.08.2021 № 68, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.06.2025 у справі № 926/921/25. Окрім цього, скаржник зазначає, що заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження здійснюється відповідно до ст. 334 ГПК України, попри те суд розглянув заяву про заміну сторони її правонаступником без виклику учасників справи та не заслухав думку відповідача, а отже заміна сторони позивача у справі № 926/921/25 є передчасною.

Короткий зміст відзивів на апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення учасників.
ФОП Цемко Я. А. у відзиві на апеляційну скаргу від 16.03.2026 просить залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2026 у справі № 926/921/25 – без змін, посилаючись на те, що відступлення права вимоги не змінює змісту зобов`язання і не впливає на обсяг прав та обов`язків боржника; боржник зобов`язаний виконати те саме грошове зобов`язання, яке існувало раніше, змінюється лише особа кредитора, тобто передання права вимоги новому кредитору жодним чином не порушує прав боржника та не погіршує його правового становища. Спірні правовідносини стосуються зобов`язання з оплати виконаних робіт, яке за своєю правовою природою не є особистим та не пов`язане нерозривно з особою кредитора, а отже право вимоги у такому зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність і може бути передано іншій особі. Договір підряду від 02.08.2021 № 68 був укладений на визначений строк і діяв до 31.12.2022, не оскаржений у судовому порядку та не визнаний недійсним, а отже діє презумпція правомірності такого правочину. Предметом договору відступлення права вимоги є грошове право вимоги, підтверджене судовим рішенням, а не передача прав та обов`язків сторони за договором підряду. Відтак ФОП Цемко Я. А. вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність правових підстав для заміни сторони її правонаступником.
ПП "Алекс Промбуд" у відзиві на апеляційну скаргу від 16.03.2026 просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін з огляду на те, що доводи скаржника є безпідставними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та умов договору підряду від 02.08.2021 № 68 і не спростовують правомірності оскаржуваної ухвали. ПП "Алекс Промбуд" зазначає, що строк дії договору підряду було визначено до 31.12.2022, а договір відступлення права вимоги був укладений 19.02.2026, тобто після завершення строку дії договору підряду, а відтак положення п. 14.4 договору підряду не можуть поширюватися на правовідносини, що виникли після припинення його дії. Неналежне виконання боржником робіт у межах договору підряду стало підставою для судового захисту права первісного кредитора, внаслідок чого відповідна заборгованість була стягнута на його користь рішенням суду від 12.06.2025 у справі № 926/921/25, яке набрало законної сили, а предметом договору відступлення права вимоги від 19.02.2026 є право вимоги щодо оплати виконаних робіт за договором підряду, яке підтверджене судовим рішенням і було передано новому кредитору. Наявність невиконаного судового рішення не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, а відступлення права вимоги допускається на будь-якій стадії процесу. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази визнання договору відступлення права вимоги недійсним у порядку ст. 215 ЦК України, цей договір є належною правовою підставою для переходу права вимоги від первісного кредитора до нового.

Рух справи, заяви, клопотання, процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026, апеляційну скаргу Департаменту у справі № 926/921/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Прядко О. В., суддів: Рима Т. Я., Манюка П. Т.
02.03.2026 до апеляційного суду від представника Департаменту надійшла заява про усунення недоліків від 02.03.2026, до якої додано платіжну інструкцію № 161 від 02.03.2026 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою від 04.03.2026 суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження та призначив розгляд справи № 926/921/25 в судовому засіданні на 26.03.2026.
Матеріали справи № 926/921/25 надійшли до апеляційного суду 09.03.2026.
Ухвалою від 26.03.2026 апеляційний суд відклав розгляд справи № 926/921/25 на 01.04.2029.
01.04.2026 від представника скаржника надійшли додаткові пояснення від 01.04.2026, у яких акцентовано увагу на тому, що у даному випадку підлягала застосуванню ст. 334 ГПК України, оскільки після набрання рішенням господарського суду у справі № 926/921/25 законної сили розпочалася стадія виконавчого провадження, а ФОП Цемко Я. А. звернувся із заявою про заміну сторони її правонаступником вже після видачі судом наказу № 926/921/25 до відкриття виконавчого провадження. 
Представник ФОП Цемка Я. А. у засідання не прибув, хоча про дату, час і місце його проведення повідомлений належний чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (т. 2, а.с. 237).
У судових засіданнях 26.03.2026 та 01.04.2026 представник відповідача (скаржника) підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду від 27.02.2026 у справі № 926/921/25 та повернути справу на новий розгляд.
Представник позивача у засіданні 26.03.2026 зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а у засіданні 01.04.2026 погодився з тим, що у випадку необхідності заміни сторони після видачі виконавчого документа відповідна заява має розглядатися в судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованої особи відповідно до ст. 334 ГПК України, однак станом на момент подання заяви до місцевого господарського суду позивачу не було відомо про виданий у справі № 921/926/25 наказ. Представник позивача вважає, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити нове рішення, розглянувши заяву про заміну сторони по суті, без зайвого формалізму, оскільки метою подання такої заяви є саме заміна особи для належного та своєчасного виконання судового рішення, яке набрало законної сили. 
01.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини цієї постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є питання дотримання судом першої інстанції норм матеріального права (ст.ст. 512, 514 ЦК України) та норм процесуального права (ст.ст. 52, 334 ГПК України) під час постановлення ухвали про заміну сторони її правонаступником.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, виходячи з нижчевикладеного.
Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої. Правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи може мати місце у разі, коли до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Отже відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. 
Частиною ч. 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Під час вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі суд також повинен дослідити, чи не встановлено законом або договором заборони на відступлення права вимоги у конкретних правовідносинах.
Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватися з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).
За загальним правилом, заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. 515 ЦК України).
Водночас наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, а тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на підставі рішення суду, є фактично стадією виконання судового рішення, а тому не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин на передання права вимоги за судовим рішенням, у тому числі і судових витрат, які визначені за рішенням суду.
Крім окреслених вище питань, суд має перевірити дотримання сторонами умов договору відступлення права вимоги, з якими вони пов`язували факт переходу права вимоги до боржника. Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10, про те, що для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріальних правовідносин та перехід її прав і обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Як встановив суд першої інстанції та перевірив суд апеляційної інстанції, матеріально-правовою підставою звернення ФОП Цемка Я. А. із заявою про заміну позивача - ПП "Алекс Промбуд" у справі № 926/921/25 його правонаступником стало укладення між ними 19.02.2026 договору про відступлення прав вимоги (далі - договір).
Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2 цього договору, ПП "Алекс Промбуд" (первісний кредитор) передає у власність, а ФОП Цемко Я. А. (новий кредитор) приймає у власність майнові права – права вимоги до боржника - Департаменту (код ЄДРПОУ 44327100), які виникли з рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.06.2025 у справі № 926/921/25, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026. Відповідні права вимоги передаватимуться новому кредиторові у тому обсязі і за тими ж документами, які були підставою виникнення кредиторської заборгованості перед первісним кредитором.
Новий кредитор набуває майнові права в день підписання даного договору (п. 3.2 договору).
За змістом п. 4.1, п. 4.2 договору, ціна договору складає суму грошових коштів в національній валюті України в розмірі 1 378 704,80 грн. Сторони домовились, що новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти безготівковим платежем за банківськими реквізитами протягом 2 років з моменту укладення цього договору або в інший спосіб не заборонений чинним законодавством України.
Договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 19.02.2028 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 10.1 договору).
Додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги сторони узгодили документи, права за якими відступаються, зокрема: рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.06.2025 у справі № 926/921/25, постанова Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі № 926/921/25, які первісний кредитор передав новому кредитору за актом приймання передачі документів від 19.02.2026.
Доводи скаржника щодо ненадання згоди на заміну сторони у зобов`язанні, як це передбачено п. 14.4 договору підряду № 68 від 02.08.2021, фактично зводяться до спростування правомірності укладеного між ФОП Цемком Я. А. та ПП "Алекс Промбуд" договору про відступлення прав вимоги від 19.02.2026. 
У постанові від 10.09.2025 у справі № 369/13444/20 (провадження № 14-52цс25) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оцінка договору відступлення прав вимоги на предмет суперечності приписам законодавства під час вирішення судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі, сторони у справі) є обмеженою та має узгоджуватися з презумпцією правомірності правочину, закріпленою в ст. 204 ЦК України. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, допоки ця презумпція не буде спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що спростування презумпції правомірності правочину відбувається лише у двох випадках: 1) коли недійсність правочину прямо визначена імперативним приписом закону (у разі його нікчемності); 2) якщо правочин оспорений у судовому порядку та визнаний недійсним на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. В інших випадках діє презумпція правомірності правочину, а також застосовується принцип його тлумачення favor contractus, за змістом якого всі сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) суд повинен тлумачити на користь його дійсності, чинності та виконуваності.
У постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про те, що суд має вирішувати питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником, якщо немає обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, з огляду на принцип правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих на обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.09.2025 у справі № 369/13444/20 (провадження № 14-52цс25) підтримує зазначений висновок та наголошує на тому, що під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому листі (сторони виконавчого провадження, сторони у справі) суд не може виходити за межі вирішуваного процесуального питання та констатувати (встановлювати) недійсність договору відступлення прав вимоги, який не є нікчемним (недійсним згідно з приписом закону) або не визнаний судом недійсним за наслідками вирішення відповідного спору.
Таким чином, за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну сторони її правонаступником, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, зважаючи на встановлену ст. 204 ЦК України і не спростовану в порядку ст. 215 ЦК України презумпцію правомірності правочину, укладений між сторонами договір про відступлення прав вимоги від 19.02.2026 у розумінні ст.ст. 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених цим договором прав і обов`язків сторін. 
Колегія суддів наголошує, що встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний), за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду даної заяви. 
Зважаючи на вищевикладене, доводи скаржника у цій частині є безпідставними і відхиляються судом апеляційної інстанції.
Поряд із цим, оцінюючи доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість, виходячи з нижчевикладеного.
Процесуальне правонаступництво регулюється ст. 52 ГПК України, згідно з ч.ч. 1, 2 якої у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Процесуальне правонаступництво, у розумінні ст. 52 ГПК України, допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ч.ч. 1-3, 5 ст. 334 ГПК України, згідно з якими у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 наведено правову позицію щодо заміни учасника справи та заміни сторони виконавчого провадження. Зокрема, зазначено, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених ст. 52 ГПК України. У цьому випадку приписи ст. 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями ст. 52 цього Кодексу.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст. 52 ГПК України. У такому випадку, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження, заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч. 5 ст. 334 ГПК України.
У постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду підкреслила, зокрема, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17, п.п. 73-75), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
При цьому, з посиланням на власні висновки, викладені у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та постанові від 18.01.2022 у справі № 34/425, Велика Палата Верховного Суду також наголосила на тому, що під початком стадії виконавчого провадження потрібно мати на увазі відповідну стадію судового провадження, а не безпосередньо виконавче провадження як юридичний процес.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17, ст. 52 ГПК України вміщена до розділу І "Загальні положення" глави 4 "Учасники судового процесу" цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість ст. 334 ГПК України розташована в розділі V "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах", що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси, нормативні приписи ст. 52 ГПК України слід вважати загальними у відношенні до приписів, закріплених ст. 334 цього Кодексу. 
Аналогічні наведеним вище висновки, містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2025 у cправі № 911/1795/22.
Зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 27.02.2026 свідчить про те, що у межах вимог заяви ФОП Цемка Я. А. про заміну сторони від 23.02.2026 суд у порядку ст. 52 ГПК України замінив позивача у справі № 926/921/25 його правонаступником.
Однак таке правозастосування у даному випадку не відповідає вимогам положень ч.5 ст. 334 ГПК України та наведеним вище висновкам Верховного Суду. Суд першої інстанції не врахував, що станом на момент подання та розгляду заяви про заміну сторони на примусове виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.06.2025 у справі № 926/921/25, яке набрало законної сили 20.01.2026, було видано 20.02.2026 наказ (т. 2, а.с. 140), при цьому виконавче провадження відкрито не було. 
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа. 
Особа, яка вважає себе правонаступником стягувача та бажає набути й реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні стягувачу, може заявити про заміну стягувача у виконавчому документі, що окремо обумовлено у ч. 5 ст. 334 ГПК України. 
У даному випадку, з огляду на наявність виданого судом виконавчого документа та відсутність відкритого виконавчого провадження, суд першої інстанції зобов`язаний був за принципом jura novit curia ("суд знає закони") застосувати ч. 5 ст. 334 ГПК України, незалежно від посилань заявника, та розглянути заяву про заміну сторони її правонаступником в порядку ст. 334 ГПК України, зокрема, у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб, на що серед іншого посилається скаржник у своїй апеляційній скарзі. 
За наведених вище обставин, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України). 
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 ГПК України). 
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України).
Доводи скаржника за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції частково знайшли своє підтвердження з мотивів і міркувань, викладених у цій постанові.
Таким чином, за наведених вище обставин, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу Департаменту від 02.03.2026, ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2026 у справі № 926/921/25 - скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ФОП Цемка Я. А. про заміну сторони її правонаступником у справі № 926/921/25.
У той же час з метою забезпечення реалізації процесуальних прав колегія суддів вважає доцільним роз`яснити ФОП Цемку Я. А. його право на подання до господарського суду заяви про заміну стягувача у виконавчому документі (до відкриття виконавчого провадження) або заміну стягувача у виконавчому провадженні (після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення) в поряду ст. 334 ГПК України.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює нове рішення, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на позивача/стягувача - ПП "Алекс Промбуд" як особу, чи дії призвели до виникнення процесуального питання про заміну сторони і яка підтримала заяву ФОП Цемка Я. А., при тому що була обізнана зі станом судового провадження, у тому числі не могла не знати про видачу виконавчого документа у цій справі, маючи зареєстрований електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС з 27.11.2023, і про що мала б повідомити заявника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради від 02.03.2026 (вх. № 01-05/592/26 від 02.03.2026) задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2026 у справі № 926/921/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Цемка Янека Анатолійовича про заміну сторони у справі № 926/921/25 її правонаступником відмовити.
3. Стягнути з Приватного підприємства "Алекс Промбуд" (вул. Головна, буд. 200, корпус Б, оф. 2/1, м. Чернівці, Чернівецька обл., 58000, ідентифікаційний код 39737643) на користь Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (вул. Героїв Майдану, буд. 176, м. Чернівці, Чернівецька обл., 58000, ідентифікаційний код 44327100) 2662,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Матеріали справи № 926/921/25 повернути до Господарського суду Чернівецької області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та підлягає оскарженню до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.04.2026.

Головуючий суддя (суддя-доповідач)  Прядко О.В. 

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.