Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1675/25
Провадження №2/338/266/26
16 квітня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді Рибки Л.Я.,
з участю секретаря Остапишин І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту належності ОСОБА_1 заповіту,
Сторони у справі:
Представник позивача: ОСОБА_4 

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Білик Л.С. звернулася до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати позивачки ОСОБА_1 .
11 лютого 2009 року ОСОБА_5 складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 3, де позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої.
Після смерті матері відкрилась спадщина, до якої, зокрема, входить: право власності на земельну ділянку площею 0,0584 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в селі Підгір`я урочище "Біля тракторної бригади"; все інше майно, яке належить спадкодавцю, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось. 
Позивачка 03 грудня 2025 року звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась у зв`язку зі смертю її матері ОСОБА_5 . Зазначає, нотаріус повідомила їй, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому рекомендує звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка ОСОБА_1 не була проінформована про наявність заповіту, складеного на її користь, а тому не мала підстав для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Про наявність заповіту їй повідомила рідна сестра ОСОБА_2 , яка багато років проживає за кордоном, та, приїхавши, у листопаді 2025 року надала їй заповіт та документи на майно. 
Також в процесі розгляду справи виявлено помилку в заповіті, який складений
11 лютого 2009 року і посвідчений секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 3, зокрема те, що покійна мати ОСОБА_5 заповіла майно позивачці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не збігається з даними паспорта, де ім`я зазначено - " ОСОБА_7 ". Припускає, що у зв`язку із перекладом із російської мови на українську мову, її ім`я перекладено і зазначено у паспорті як " ОСОБА_7 ".
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить позов задовольнити та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини та встановити факт належності заповіту.
Стислий виклад позиції учасників справи, відомості про рух справи, процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 19 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
29 грудня 2025 року від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. на виконання ухвали суду надійшла інформація із додатками про те, що спадкова справа не заводилась.
02 січня 2026 року від державного нотаріуса Богородчанської державної нотаріальної контори Войташека І.І. на виконання ухвали суду надійшло повідомлення із додатками.
17 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Білик Л.С. направлено заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту складеного
ОСОБА_5 , посвідченого секретарем виконкому Підгірської сільської ради
Міщук Н.М., в якому ім`я позивачки зазначено, як " ОСОБА_6 ".
10 березня 2026 року через систему "Електронний суд" представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Білик Л.С. направлено клопотання про поновлення строку для подачі доказу у справі.
Ухвалою від 10 березня 2026 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.
26 березня 2026 року ухвалою Богородчанського районного суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивачки ОСОБА_4 у судовому засіданні просила задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Не заперечувала щодо розгляду справи без участі довірительки – ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлена у встановленому законом порядку, 10 березня 2026 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлена у встановленому законом порядку, 10 березня 2026 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визналає повністю.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Фактичні обставини, які встановив суд, зміст спірних правовідносин, застосовані норми права.
Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу – заповіту.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є батьками позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане
15 квітня 1957 року (а.с. 66).
З поданої копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , яке видане 15 квітня 1957 року російською мовою, вбачається, що у графі "Прізвище, ім`я та по батькові" вказано " ОСОБА_10 ", її батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 66)
Також ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є батьками відповідачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 березня 1960 року (а.с. 67) та відповідачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22 жовтня 1955 року (а.с. 63 зворот).
29 грудня 1979 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого
29 грудня 1979 року Богородчанським районним відділом ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис №40 (а.с. 94). Подружжю присвоєно прізвище " ОСОБА_13 ". В даному свідоцтві про укладення шлюбу ім`я позивачки зазначено, як " ОСОБА_7 ".
Також ім`я позивачки " ОСОБА_7 " вказано в поданих до матеріалів справи копії сторінок паспорта, картки платника податків (а.с.65).
Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів".
Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
Щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Судом встановлено, що 11 лютого 2009 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3, де позивачка ОСОБА_1 та відповідачі
ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є спадкоємицями. (а.с. 5)
У заповіті зазначено, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: заповіла дочці ОСОБА_1 земельну ділянку 0,0584 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в селі Підгір`я урочище "Горби", державний акт серія ЯЖ №577647 зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03 лютого 2009 року за №010929900597; заповіла онуці ОСОБА_14 земельну ділянку 0,0671 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в селі Підгір`я урочище "Біля тракторної бригади", державний акту серія ЯЖ №577646 зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03 лютого 2009 року за №010929900595. Все інше майно, яке належить ОСОБА_5 та буде належати на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, заповіла дочці ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_1 , дочці ОСОБА_3 в рівних долях. (а.с. 5)
03 грудня 2025 року приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. рекомендувала позивачці ОСОБА_1 звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.6).
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, яка видана 03 грудня 2025 року, у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 5 зворот).
Згідно з довідкою, яка видана 10 серпня 2016 року Підгірською сільською радою №1192 на день смерті ОСОБА_5 разом із нею ніхто не був зареєстрований та не проживав. Заповіт від імені ОСОБА_5 не відмінявся. (а.с.6 зворот). Дана інформація також підтверджується інформацією від 31 грудня 2025 року №15/02-34/5548, яка надана Богородчанською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 25).
Позивачкою надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №577646 від 03 лютого 2009 року, який виданий ОСОБА_5 (а.с. 7).
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №83749850, 26 грудня 2025 року у спадковий реєстр внесено заповіт, номер у спадковому реєстрі 46431109, заповідачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20 лютого 2009 року і є чинним (а.с. 23), довідку аналогічного змісту надано і державним нотаріусом Богородчанської державної нотаріальної контори Войташеком І.І. (а.с.28).
Відповідно до довідки, яка видана старостою Підгірського старостинського округу №8 Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 28 січня 2026 року № 9/110835, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована до дня смерті в селі Підгір`я Івано-Франківського району Івано-Франківської області та народила трьох дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших дітей у неї не було (а.с. 63).
Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим повторно 04 лютого 2026 року, серія НОМЕР_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , яке видано повторно 04 лютого 2026 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місце державної реєстрації Богородчанскьий відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), актовий запис № 31, помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 62 зворот).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до роз`яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
За таких обставин для прийняття спадщини позивач мав звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця, але не зробив цього вчасно і пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Причиною цьому стало те, що спадкодавцем було складено заповіт про який позивачка не знала.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу – заповіту.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є батьками позивачки ОСОБА_16 (а.с. 66). У свідоцтві про народження в графі "Прізвище, ім`я та по батькові" ім`я позивачки записано, як " ОСОБА_17 ". 
29 грудня 1979 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого
29 грудня 1979 року Богородчанським райвідділом ЗАГСу Івано-Франківської області, актовий запис № 40 (а.с. 94). Подружжю присвоєно прізвище " ОСОБА_13 ". В даному свідоцтві ім`я позивачки зазначено, як " ОСОБА_7 ".
У паспорті громадянина України, який виданий на ім`я ОСОБА_1 та копії картки платника податків, ім`я позивачки зазначено, як " ОСОБА_7 " (а.с. 65 – зворот).
У заповіті, який посвідчений секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 3 ім`я позивачки вказано " ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 " (а.с. 26).
Також підтвердженням того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою є пояснення надані в судовому засіданні представником позивачки, оскільки помилка в написанні імені допущена через транслітерацію написання та перекладу з російської мови на українську, а також письмові пояснення відповідачів ОСОБА_3 , де вона пояснює, що позивачка є її рідною сестрою, помилка щодо зазначення імені її сестри допущена при складані заповіту ОСОБА_5 , який посвідчений секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 3 не впливає на те, що розпорядження на випадок смерті їхня мати ОСОБА_5 зробила на користь своїх доньок. Підтверджує, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після ОСОБА_5 ( а.с. 100) та письмові пояснення відповідачки ОСОБА_2 , яка також підтвердила, що позивачка є її рідною сестрою, допущена помилка у написанні її імені, і вона є ОСОБА_7 (а.с. 103).
З вище викладеного, суд приходить до висновку, що розбіжності у написані імені позивачки сталися через помилковий переклад імені з російської мови на українську, що в подальшому спричинило неправильне зазначення імені позивачки.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вимога щодо встановлення юридичного факту, а саме належності заповіту є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому вона підлягає до задоволення.
Щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є рідними сестрами.
Дані обставини підтверджуються копією дубліката свідоцтва про народження ОСОБА_18 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , серії НОМЕР_3 , виданого 17 січня 1972 року, актовий запис №148 (а.с. 63 зворот), копією свідоцтва про народження ОСОБА_19 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , актовий запис №167 (а.с. 67) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , виданого 15 квітня 1957 року, актовий запис №43 (а.с. 66), де у графі батьки вказано - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . 
Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є батьками позивачки та відповідачів.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно 04 лютого 2026 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис № 25, померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце державної реєстрації - виконавчий комітет Підгірської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с. 62).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , яке видано повторно 04 лютого 2026 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місце державної реєстрації Богородчанскьий відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), актовий запис № 31, помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 62 зворот).
На час своєї смерті ОСОБА_5 , відповідно до відомостей архівних даних (записів погосподарської книги Підгірського старостинського округу №8 на 2011-2015 р.р.), з дня реєстрації і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_5 проживала одна (а.с. 25).
Згідно з довідкою, яка видана 28 січня 2026 року № 9/110835 старостою Підгірського старостинського округу №8 Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_5 народила трьох дітей : ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 63).
Після смерті ОСОБА_5 , залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки 0,0584 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходться в селі Підгір`я урочище "Горби", державний акт серія ЯЖ №577647, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03 лютого 2009 року за №010929900597; земельної ділянки 0,0671 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходться в селі Підгір`я урочище "Біля тракторної бригади", державний акт серії ЯЖ №577646, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03 лютого 2009 року за №010929900595 та інше, яке належить їй.
За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 11 лютого 2009 року, який посвідчений секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №3, відповідно до якого, ОСОБА_5 , яка зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: заповіла дочці ОСОБА_1 земельну ділянку 0,0584 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходться в селі Підгір`я урочище "Горби", державний акт серії ЯЖ №577647 зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю
03 лютого 2009 року за №010929900597; заповіла онуці ОСОБА_14 земельну ділянку 0,0671 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходться в селі Підгір`я урочище "Біля тракторної бригади", державний акт серії ЯЖ №577646, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03 лютого 2009 року за №010929900595. Все інше майно, яке належить ОСОБА_5 та буде належати на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, заповіла дочці
ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_1 , дочці ОСОБА_3 в рівних долях (а.с. 5).
Отже, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Статтею 1272 ЦК України передбачено: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного Кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України у абз.3 п.24 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
В абз. 6, 7 п. 24 вище зазначеної постанови Верховного Суду України вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Як установлено судом, за результатами розгляду заяви позивачки, 03 грудня 2025 року приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. повідомила, що жоден із спадкоємців крім ОСОБА_1 , які б звернулись з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 не подали заяву про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті також ніким не заводилась та у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини за заповітом рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду із позовом. 
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17; від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц; від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20; від 03 березня 2020 року у справі
№ 145/148/20.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 (справа № 565/1145/17 провадження 61-38298св18) вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
У даній конкретній справі суд вважає, поважними наведені позивачем причини пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини. Вказані обставини, на думку суду, перешкодили позивачу, як спадкоємцю, вчасно звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відмова позивачу у наданні строку для вступу у спадщину буде непропорційним втручанням у її право на отримання у власність спадкового майна.
При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.
Отже, обставини, на які посилається позивачка, що вона не була проінформована про наявність заповіту складеного на її користь та на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
За таких обставин, з огляду на безумовне визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також не встановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розбіжності у написані імені позивачки ОСОБА_1 сталися через помилковий переклад імені з російської мови на українську, що в подальшому спричинило неправильне зазначення імені позивачки та вважає, що вимога щодо встановлення юридичного факту, а саме належності заповіту є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому вона підлягає до задоволення, а також визначає позивачці ОСОБА_1 додатковий строк 3 місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 244, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини та встановлення факту належності заповіту ОСОБА_1  задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 11 лютого 2009 року, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правовстановлюючого документу - заповіту від 11 лютого 2009 року, посвідченого секретарем виконкому Підгірської сільської ради Міщук Наталією Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 3.
Судові витрати залишити за позивачкою.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .
Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2026 року.

Суддя Л.Я. Рибка