ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/1128/25
Головуючий у першій інстанції – Данько О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/507/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12 березня 2019 року у розмірі 28 262,30 грн та 2 422,40 грн у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 березня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, встановив мобільний додаток monobank та отримав розрахункову карту НОМЕР_1 . На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі до 100 000 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. У ОСОБА_1 прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, відповідно до п.п. 4.16 п. 4 Розділу II Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» становить 28 262,30 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).
Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2025 року у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», вважаючи рішення необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дослідив механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, підписання анкети-заяви і є свідченням того, що відповідач ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що є доступними у мобільному додатку, та зобов`язався виконувати їх під час користування банківськими послугами. 
Сторона позивача зазначає, що на підтвердження погашення та виникнення заборгованості за кредитом банком надано розрахунок заборгованості, який є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.
Стверджує, що кредитний ліміт у сумі 15 000 грн установлено 05 квітня 2024 року, після чого відповідач активно користувався кредитними коштами та іншими послугами банку, зокрема розстрочкою на карту та здійснював поповнення рахунку. 19 квітня 2024 року ОСОБА_1 скористався додатковою послугою «розстрочка на карту» на суму 15 000 грн і також не здійснював платежі. Відповідач не вносив платежі у такому розмірі, необхідному для відновлення кредитного ліміту, тобто щоб баланс рахунку був на рівні 15 000 грн, а також не здійснив платежів за користування додатковою послугою «розстрочка на карту».
Стосовно різних дат у тарифах Monobank та у договорі, скаржник зазначив, що пунктом 7 розділу I Умов, як в редакції на дату договору, так і в наступній, сторони погодили внесення змін до публічної частини умов договору, тобто до Умов та способу їх акцептування. У разі якщо клієнтом не буде прийнято рішення про розірвання договору, відтак всі наступні зміни, що вносяться до Умов і стосуються правовідносин сторін, будуть так само чинними, як і ті, що діяли в редакції станом на дату укладення договору.
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що сума, сплачена відповідачем у рахунок погашення заборгованості за кредитом, перевищує суму заборгованості, а між сторонами не було погоджено конкретні умови кредитного договору, зокрема розміру відсотків за користування кредитом.
Суд виходив з того, що Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank у АТ «Універсал Банк» не містять підтверджень, що саме з ними ознайомився ОСОБА_1 та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а тарифи Monobank датовані 07 травня 2025 року, тобто зазначені у них умови діяли після підписання анкети-заяви відповідачем, тому є неналежними доказами на підтвердження розміру відсотків за користування кредитом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що АТ «Універсал Банк» створено проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів установлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно.
12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг і цього ж дня підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в якій просив відкрити в банку поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, указану у мобільному додатку (а.с. 9).
У анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого відповідач підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.
До позову АТ «Універсал Банк» додано:
- Умови і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank), затверджені протоколом № 9 від 06 березня 2019 року, що набули чинності з 08 березня 2019 року (а.с. 34-83);
- тарифи monobank|Universal Bank від 07 травня 2025 року за картками « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Біла картка», «Дитяча картка», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Картка IRON BANK», «Картка єПідтримка monobank», «Картка єВідновлення monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Картка єКнига monobank», «Дія.картка monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «Розстрочка monobank». «Покупка частинами», «До завтра», «Депозит Стандартний», « ІНФОРМАЦІЯ_6 », «Сервіс накопичення «Банка»/»Дитяча Банка», «ФОПи», «НПД» (а.с. 17-33).
Жоден із перелічених документів не містить власного чи електронного підпису ОСОБА_1 .
Зазначені в анкеті-заяві паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення вартості кредиту у матеріалах справи відсутні.
Випискою по особовому рахунку з 12 березня 2019 року по 04 червня 2025 засвідчено, що на ім`я ОСОБА_1 у банку відкрито рахунки № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), він користувався кредитними коштами, а саме: поповнював мобільний рахунок, розраховувався за товар, здійснював погашення кредитної заборгованості (а.с. 84-156).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12 березня 2019 року, укладеним між товариством та ОСОБА_1 , станом на 04 червня 2025 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 28 262,30 грн (а.с. 11-12).
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи у сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відсутність правових підстав для задоволення вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Звернувшись з цим позовом АТ «Універсал Банк» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 28 262,30 грн. Водночас, як видно із виписки про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 та розрахунку, зазначена заборгованість складається також із нарахованих банком відсотків за користування кредитом. Між тим, належних доказів щодо узгодження умов нарахування відсотків позивач не надав.
На підтвердження заявлених вимог товариством надано суду Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank) від 06 березня 2019 року, що набули чинності з 08 березня 2019 року, які не містять підпису чи електронного підпису відповідача.
Також, як наведено вище, позивачем надано тарифи monobank|Universal Bank від 07 травня 2025 року за картками « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Біла картка», «Дитяча картка», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Картка IRON BANK», «Картка єПідтримка monobank», «Картка єВідновлення monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Картка єКнига monobank», «Дія. картка monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «Розстрочка monobank». «Покупка частинами», «До завтра», «Депозит Стандартний», «Депозит Стандартний з правом дострокового розірвання», «Сервіс накопичення «Банка»/»Дитяча Банка», «ФОПи», «НПД», які також відповідачем не підписані.
Суд першої інстанції вірно виходив з того, матеріалами справи не підтверджено те, що саме з доданими до позовної заяви Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank), що затверджені протоколом № 9 від 06 березня 2019 року, які набули чинності з 08 березня 2019 року, ознайомився, розуміючи, та погодився ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву.
Отже, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank), не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank) з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Таким чином, сама по собі підписана відповідачем анкета-заява без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Анкета-заява взагалі не містить визначення домовленості сторін про розмір відсотків, їх види, умови та періоди їх нарахування тощо, водночас розрахунок заборгованості підтверджує те, що АТ «Універсал Банк» при обрахунку заборгованості застосовано процентну ставку (прострочену) у розмірі 37,2%.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, саме на банк покладається обов`язок дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні правочину з певним обмеженням дії принципу свободи цивільного договору зі сторони кредитора.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно виснував, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату процентів, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, надані банком «Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank)» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин. Єдиним з наданих позивачем суду доказів на підтвердження заявлених вимог, який містить підпис ОСОБА_1 , є Анкета-заява про надання банківських послуг від 12 березня 2019 року. У ній взагалі не згадується про обов`язок відповідача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.
Суд вірно констатував, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами, які позивач навів у розрахунку, як складову заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» суду не надало.
Районний суд, проаналізувавши виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 12 березня 2019 року по 04 червня 2025 року та розрахунок заборгованості станом на 04 червня 2025 року, дійшов правильного висновку, що за спірний період у рахунок погашення процентів товариством списано 3 966,96 грн, які мають бути вирахувані із загальної суми заборгованості.
Позивачем заявлено до стягнення з ОСОБА_1 борг за тілом кредиту за період з 05 квітня 2024 року по 04 червня 2025 року в сумі 28 262,30 грн, водночас відповідачем у цей період внесено 3 966,96 грн, які банком віднесено на погашення боргу за відсотками, а також погашено заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 53 657,55 грн, а разом на погашення боргу внесено коштів на суму 57 624,51 грн.
Оскільки сума, сплачена відповідачем у рахунок погашення заборгованості за кредитом (57 624,51 грн), перевищує у два рази визначену позивачем до стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості (28 262,30 грн), беручи до уваги відсутність погоджених між сторонами умов про нарахування процентів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк».
Доводи апеляційної скарги про те, що умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, такі правила є загальнодоступними на сайті товариства, колегія суддів відхиляє з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу їх одержання ОСОБА_1 , в тому числі у електронному вигляді. У суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог умовами і правилами було ознайомлено відповідача.
Як зазначено вище, оферта має бути акцептована належним чином, тобто друга сторона має здійснити певні дії, що чітко демонструють намір та засвідчують бажання акцептанта укласти договір на запропонованих умовах. Безпосереднє підписання договору є належним акцептом та, зокрема, забезпечує чітке розуміння, що обидві сторони ознайомились, прийняли та дійсно згодні з усіма умовами.
У зв`язку з наведеним апеляційний суд відхиляє також посилання скаржника на те, що умови опубліковані на офіційному сайті банку та публічно доступні для ознайомлення за посиланням htths://www.monobank.ua/terms, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду посилання АТ «Універсал Банк» на те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток у режимі реального часу, умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, отже ОСОБА_1 був ознайомлений саме з тими умовами, які діяли на дату підписання Анкети-заяви. Без надання відповідних доказів зазначені твердження не беруться судом до уваги, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та надалі обробляється спеціалістами банку. Відсутність указаних доказів, які позивач мав можливість та був зобов`язаний в силу ст. 81 ЦПК України подати на підтвердження доводів позову, позбавляє колегію суддів можливості встановити стверджувані скаржником факти про ознайомлення ОСОБА_1 із умовами надання кредитних послуг та їх підписання.
Не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію» та зводяться до невірного тлумачення норм чинного законодавства твердження скаржника про хибність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем тверджень про розуміння та погодження ОСОБА_1 саме тих умов і правил, які надало товариство. Отже, вони на правильність висновків районного суду не впливають.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» про те, що погашення та виникнення заборгованості за кредитом підтверджено розрахунком заборгованості, оскільки, як викладено вище, банком не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність нарахування та стягнення з відповідача відсотків.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк». Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова