КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Д.Г., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 03.09.2025 року о 02 год. 05 хв. за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 48 водій керував транспортним засобом LEXUS н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Повторно вчинив правопорушення протягом року по ч. 2 ст. 126 КУпАП від 02.09.2025 року, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватиму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Не погоджуючись з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Процик Д.Г. подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Процик Д.Г. вказав, що оскаржувану постанову було винесено без участі ОСОБА_1 , тобто без врахування його пояснень та аргументів у справі, внаслідок чого він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права. Будь яких повідомлень Деснянського районного суду міста Києва про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не отримував. Як вбачається з матеріалів справи він викликався до суду лише один раз за адресою АДРЕСА_1 , за якою він не проживає і до даної адреси ніякого відношення не має. В дійсності ОСОБА_1 проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 . Таким чином сторона захисту категорично не погоджується, що суд вживав всіх достатніх та необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 . 
З текстом постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Процик Д.Г. ознайомився 03.12.2025 року у приміщенні суду під час ознайомлення з матеріалами справи, тобто з пропущенням 10-ти денного строку передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП на апеляційне оскарження. Поновлення строку на апеляційне оскарження є важливим для ОСОБА_1 , оскільки це єдиний спосіб захистити його порушене право. 
Заслухавши доповідь судді, частково передослідивши матеріали справи в частині клопотання яке вирішується, перевіривши викладені в ньому доводи, а також матеріали справи в межах заявлених в клопотанні вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, з огляду на наступне.
Насамперед необхідно зазначити, що апеляційним судом вчинялись дії для належного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Процика Д.Г. про дату та час судового розгляду. Разом з тим, на адресу суду від адвоката Процика Д.Г. надійшло клопотання за вх. №46340 від 14.04.2026 року, в якому захисник просить провести розгляд справи за їх відсутності (а. с. 49-50). 

Таким чином відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність учасників судового провадження у зв`язку з тим, що учасники справи були обізнані про день, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Таким чином, ч.2 ст. 294 КУпАП встановлює не тільки строк на апеляційне оскарження, а і суб`єктний склад осіб, які мають право на апеляційне оскарження.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для прийняття такого рішення. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

Окрім цього, у кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання в принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під поважними причинами слід розуміти причини, які об`єктивно перешкоджали та унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу у встановлений строк. До таких причин можуть відноситися обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха, обмеження свободи пересування, тримання під вартою, відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу, тяжка хвороба або перебування в медичному закладі, або інші подібні обставини які унеможливлюють вчасно подати апеляційну скаргу, тощо). Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Процик Д.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не брав участь у ході розгляду справи судом першої інстанції. Зокрема, ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої (правової) допомоги із адвокатом Проциком Д.Г. 24 листопада 2025 року, тобто після набрання постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року законної сили. Саме ця дата, 24 листопада 2025 року, вважається датою коли адвокат Процик Д.Г. набув процесуальних повноважень в цій справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те що, будучи самостійною процесуальною особою в справах про адміністративне правопорушення з правом подачі апеляційної скарги, захисник Процик Д.Г., подаючи скаргу від свого імені, мав би зазначити поважні причини пропуску строку саме ним, а не особою, в інтересах якої подається апеляційна скарга.

Таких поважних причин апеляційна скарга захисника Процика Д.Г., не містить. Аргументи щодо пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження не є поважною причиною для поновлення вказаного процесуального строку його захиснику - адвокату Процику Д.Г. з тих причин, що ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, не звертався.

Так, визначальним є те, що адвокат Процик Д.Г. не був учасником судового провадження під час розгляду справи в суді першої інстанції, а набув повноважень з часу звернення до нього за правовою допомогою ОСОБА_1 , після набрання постанови суду першої інстанції законної сили, про що свідчить дата укладення договору про надання правової допомоги - 24 листопада 2025 року. Відповідно, вказане свідчить про відсутність як правових, так і об`єктивних підстав, а в цілому поважних причин для поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Д.Г. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року підлягає поверненню у зв`язку з відмовою у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, необхідно зазначити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно подати апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, із зазначенням поважності пропуску цього строку.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_1 - адвокату Процику Д.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 754/15547/25
Апеляційне провадження № 33/824/6031/2025
Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Панченко О.М.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.