Справа № 591/14921/25
Провадження № 2/591/3992/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Косар А. І.

розглянув у письмовому провадженні
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження 
судову справу № 591/14921/25

сторони та інші учасники справи:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»

відповідач ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості за кредитним договором

представник позивача Лисенко Олена Сергіївна

і установив:
Зміст позовних вимог 

У грудні 2025 року в системі Електронний суд Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») через представника сформувало позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що 29.11.2024 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір (оферти) № 29.11.2024- 100002138. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 26 000.00 грн строком на 112 днів, зі сплатою процентів, комісії, неустойки за користування кредитом. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яку позивач просить стягнути у загальному розмірі 72 020.00 грн. 

Процесуальні дії у справі
07 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.
Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив відповідач не подав. Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 29.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (оферти) №29.11.2024- 100002138.

Відповідач пройшов ідентифікацію шляхом використання системи Bank ID Національного банку, та отримав одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору №29.11.2024- 100002138 від 29.11.2024, для підтвердження ознайомлення з супутніми документами, якими він скористався для укладення кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит, на умовах: сума кредиту 26 000.00 грн, строк кредитування 112 днів з дати його надання, дата повернення кредиту: 20.03.2025. Продовження строк кредитування строку виплати кредиту/строку договору не передбачено.
Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів: 4149-49XX-XXXX-0012.

Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна ставка 0.84 %. 

Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 3 900.00 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів (п. 7 Заявки).

Неустойка – 260.00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.15 Заявки).

Паспорт споживчого кредиту ТОВ «Споживчий центр» містить аналогічні умови кредитування та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 26 000.00 грн на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 підтверджено фінансовою установою ТОВ “Універсальні платіжні рішення”, з якою у позивача укладено Договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01.2 від 04 січня 2024 р.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною 2 статті 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до чч. 1-2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Суд установив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір №29.11.2024- 100002138 від 29.11.2024 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кошти в сумі 26 000.00 грн строком на 112 днів до 20.03.2025, а останній зобов`язався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними, комісію, розмір яких визначений договором, а також неустойку у випадку невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором.

ТОВ «Споживчий центр» являється абонентом Системи BankID Національного банку з 26 жовтня 2020 року, що підтверджено скрін з сайту https://bank.gov.ua.

Відповідно до пункту 10 ч. 1. Закону України «Про платіжні послуги» еквайринг - платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі. Згідно статті 37 вищезазначеного закону еквайринг здійснюється еквайром на підставі договору, укладеного з отримувачем, з урахуванням вимог законодавства.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанції про перерахунок коштів від 29.11.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак – належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Таким чином, Кредитодавцем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Споживчий центр» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем.

Відповідач, у порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом 26 000.00 грн, заборгованості за процентами 29 120.00 грн, комісії 3 900.00.00 грн; неустойка 13 000.00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. 

Розмір заборгованості за Кредитним договором у частині нарахування відсотків за період з 29.11.2024 по 20.03.2025 відповідає умовам вказаного договору.
Згідно п. 3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), предметом договору також є сплата позичальником комісії. У п. 7 Заявки кредитного договору № 29.11.2024-100002138 (кредитної лінії) передбачено сплату комісії, пов`язана з наданням кредиту, 15% від суми кредиту, що дорівнює 3 900.00 грн. Комісія така передбачена також у графіку платежів (п. 12 Заявки).
Суд встановив, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу.

Отже, враховуючи, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, за обслуговування кредитної заборгованості, сплату якої також передбачено у кредитному договорі, є істотною умовою договору, яку сторони погодили та яка підлягає виконанню, та включена у графік платежів, а тому суд вважає обґрунтованим нарахування позивачем комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - у розмірі 3 900.00грн.
Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надав.

Водночас позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 13 000.00 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з наступних підстав.

Заявляючи вказану вимогу про стягнення неустойки, позивач покликався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, на підставі якого, на думку позивача, дозволено здійснювати нарахування неустойки за договорами про споживчий кредит.

Проте поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України(частина 2 статті 4 ЦК України).

Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.

Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 13 000.00 грн неустойки підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача.

З огляду на викладене суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 59 020.00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 26 000.00 грн, заборгованість за процентами 29 120.00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 3 900.00грн.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422.40 грн із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, що передбачено частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.
Відповідно до статті141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 984.98 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 59 020.00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 422.40 грн (сума сплаченого судового збору) / 72 020.00 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 1 984.98 грн.
Керуючись стст. 7, 141, 191, 258, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , дата народженя: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код за ЄДРПОУ: 37356833; Україна, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором № 29.11.2024-100002138 від 29.11.2024 у розмірі 59 020.00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 984.98 грн, а усього 61 004 (шістдесят одна тисяча чотири) грн 98 коп.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Інформація про сторони та інших учасників справи:
позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» код за ЄДРПОУ:37356833, місце знаходження юридичної особи: вулиця Саксаганського, 133-А, м. Київ, 11032, Україна;

представник позивача Лисенко Олена Сергіївна РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 11032, Україна;

відповідач ОСОБА_1 , встановлене місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        А. І. Косар