УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5409/25 Головуючий у 1-й інст. Біднина О. В. 
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Шалоти К.В., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/5409/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Біднини О.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування недоотриманні за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсійні виплати, згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року по справі №240/27931/21 в сумі 209 704,88 грн., тобто по 104 852,44 грн на кожну.
В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця, а ОСОБА_2 є донькою. Вказує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 по справі №240/27931/21 зобов?язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Також зобов?язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №4241 від 02.07.2021. Зазначає, що відповідачем була нарахована пенсія спадкодавцю в сумі 209 704,88 грн., проте рішення на даний час так і не виконано, вказані кошти так і не виплачені. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. В порядку спадкування за законом, стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 недоотриману за життя ОСОБА_4 пенсію в сумі 104 852,44 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., а всього 108 063,64 грн. В порядку спадкування за законом, стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 недоотриману за життя ОСОБА_4 пенсію в сумі 104 852,44 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., а всього 108 063,64 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду». Зазначає, що Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, у свою чергу Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Вказує, що з 01 квітня 2021 року функції з виплати пенсій покладені безпосередньо на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи, тому відсутність у ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює притягнення до відповідальності шляхом стягнення коштів. Зазначає, що судовий збір у сумі 1211,20 грн по вимозі ОСОБА_1 та у сумі 1211,20 грн по вимозі ОСОБА_2 у вказаній справі не входять до складу пенсійних виплат та повинні стягуватися відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того вказує, що оскільки позиція, викладена позивачем у заявах по суті справи, практично не змінювалася, а у заявах застосовано лише посилання на однакові позиції Верховного Суду, то заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору. Зазначає, що до опису робіт (наданих послуг) з правничої допомоги, доданого до позовної заяви, позивачем включено витрати, які не пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду справи, зокрема: витрати на транспорт (поїздки до суду, банку, пошти), на відправку документів на адресу суду, на папір, знос картриджа, на електроенергію, що є підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Вважає, що для професійного адвоката, яким є представник позивача не складає великих зусиль здійснення процесу написання та складання позову по даній справі, а тому витрати на правову допомогу не відповідають ні складності справи, ні обсягу роботи, такі витрати є необґрунтованими та не можуть бути стягнутими з органу Пенсійного фонду. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
30 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідач фактично визнав правомірність стягнення суми нарахованої, але не виплаченої пенсії, хоч і просить суд відмовити в позові повністю. Вказує, що доводи відносно неможливості виконання судового рішення без відповідного бюджетного призначення не є підставою відмови в позові, оскільки стосуються вже процесу виконання судового рішення, яке наразі не ставиться перед судами. Вважає, що не заслуговують на увагу та не є підставою для відмови в позові доводи відповідача відносно того, що суми пенсії мають стягуватись з Пенсійного фонду України, а не з територіальних підрозділів. Зазначає, що стягнута сума в розмірі 2000 грн на кожного з позивачів за представництво по справі в цілому, аж ніяк не може бути ще зменшена, оскільки це позбавлятиме позивачів розумної сатисфакції за наслідками розгляду справи, необхідність в якій виникла виключно через невиконання своїх обов`язків відповідачем. Також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі по 3 500 грн на кожного з позивачів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі №240/27931/21 позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Визнано протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_4 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №4241 від 02.07.2021. Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №4241 від 02.07.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 908,00 грн
На виконання вищевказаного рішення, ГУ Пенсійним фондом України в Житомирській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4 , відповідно до якого невиплачений розмір пенсії складає 209 704,88 грн.
ОСОБА_4 помер – ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.06.2024.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується відміткою в паспорті ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату пенсії, не позбавляє спадкоємців можливості спадкувати право на отримання її грошових сум. Право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_4 порушено відповідачем і підлягає судовому захисту, у позивачів відсутня інша можливість захистити порушені права. Позивачі як дружина та дочка мають право на отримання пенсійних виплат після смерті ОСОБА_4 і як члени його родини, і як спадкоємиці за законом. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач визнає право позивачів на отримання пенсійних виплат, що ставить під обґрунтований сумнів можливість захистити їх права на отримання цих коштів в позасудовому порядку. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Щодо суті спору.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним отримані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1277 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі №428/10113/20.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відтак, прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці набули право на майно (недоотриманні кошти), яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вони мають право на отримання неодержавної за життя ОСОБА_4 пенсії.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.
Згідно розрахунку ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області розмір невиплаченої за життя ОСОБА_4 пенсії становить 209 704,88 грн.
Оскільки ОСОБА_4 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачі як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_4 набули право на отримання нарахованої пенсії в розмірі 209 704,88 грн., тобто по 104 852,44 грн.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Вказані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша ст. 18 ЦПК України).
Тлумачення ст. 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року в справі №295/4158/23.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недоотриманої пенсії після померлого ОСОБА_4 в сумі по 104 852,44 грн., оскільки вказані грошові суми належали за життя ОСОБА_4 та увійшли до складу спадщини, яку прийняли позивачі.
Таким чином, встановивши, що позивачі як спадкоємці за законом, які прийняли спадщину, мають право на спадкове майно, тобто пенсії, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», приймаючи до уваги, що дії відповідача порушують право позивачів як спадкоємців на отримання належного їм спадкового майна (недоотриманих коштів), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Щодо стягнення судового збору та витрат на професійну правову допомогу в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно із статтею 1219 ЦК України не входять складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) права на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.
Суми пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
У пунктах 1 і 4 частини 1 статті 1219 ЦК України закріплено, що особисті немайнові права, а також права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, не входять до складу спадщини, оскільки є правами та обов`язками, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №484/3648/16-а.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За положенням ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
У даній справі встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі №240/27931/21 позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Визнано протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_4 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №4241 від 02.07.2021. Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №4241 від 02.07.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 908,00 грн
На виконання вищевказаного рішення, ГУ Пенсійним фондом України в Житомирській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4 , відповідно до якого невиплачений розмір пенсії складає 209 704,88 грн.
Відтак, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на отримання донарахованої пенсії відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у справі №240/27931/21 в розмірі 209 704,88 грн., оскільки вказані грошові суми належали за життя ОСОБА_4 та увійшли до складу спадщини, яку прийняли позивачі.
Проте, суд першої інстанції помилково включив судовий збір в розмірі по 1211,20 грн сплачений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 2000 грн до пенсійних виплат ОСОБА_4 , як спадщини та визначив загальну суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів в розмірі по 108 063,64 грн на кожного, оскільки судові витрати не входять до складу пенсійних виплат і їх виплата проводиться ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області з різних рахунків.
Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірного розміру витрат на професійну правничу допомогу, який стягнутий судом першої інстанції є безпідставними, оскільки стягнутий розмір витрат є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з абзацу другого та третього резолютивної частини рішення словосполучення «а всього 108 063,64 грн», а в решті підлягає залишенню без змін.
Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу заявлену у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції представником Злиденної Л.В. та ОСОБА_2 – Стаховим А.О. надано копії ордерів на надання правничої допомоги серії АМ №1126319 від 21.04.2025, рахунок та детальний опис робіт, акт наданих послуг від 14.04.2025, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 7000 грн., з яких: вивчення апеляційної скарги – 1000 грн., підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу – 3000 грн., участь у судовому засіданні – 3000 грн.
Крім того, матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги №1404 від 14.04.2025 укладений між адвокатом Стаховим А.О. та ОСОБА_1 .
Також, матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги №1404 від 14.04.2025 укладений між адвокатом Стаховим А.О. та ОСОБА_2 .
Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення коштів. Справа не є складною.
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Наведене узгоджується з висновками викладеними в додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ГУ Пенсійного фронду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн., тобто по 1000 грн на кожну.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення, шляхом виключення з абзацу другого та третього резолютивної частини рішення словосполучення «а всього 108 063,64 грн», а в решті дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2025 року змінити, виключивши з абзацу другого та третього резолютивної частини рішення словосполучення «а всього 108 063,64 грн».
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1000 грн на кожну витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 03 березня 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Шалота К. В.

Шевчук А. М.