СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/16451/25
пр. № 1-кп/759/619/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року м.Київ

Святошинського районного суду м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100080002361 від 15 липня 2025 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-07.02.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, звільнений з місць позбавлення волі 01.12.2023 у зв`язку з відбуттям покарання; 
-16.04.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 393 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
17.06.2025 за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 3, працівниками поліції було зупинено гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було вилучено паперовий згорток з кристалоподібною речовиною, яку останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Так, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, 17.06.2025, за адресою: 
 м. Київ, вул. Підлісна, 3, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав паперовий згорток з кристалоподібною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP масою 0,340 г.
Усвідомлюючи, що дана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, ОСОБА_3 , маючи злочинний намір, спрямований на зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, поклав її до лівої кишені своїх штанів, таким чином придбав та став зберігати особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, без мети збуту, для особистого вживання.
В подальшому, 17.06.2025 року, о 13 год. 25 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на прилеглій території біля станції метро «Академмістечко», що за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 3, був викритий працівниками поліції, яким добровільно, у присутності двох понятих, із лівої кишені своїх штанів видав паперовий згорток з кристалоподібною речовиною. 
Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-25/37002-НЗПРАП від 24.06.2025 надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.
Загальна маса PVP в речовині становить 0,340 г., PVP, згідно списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, та згідно Таблиці № 1 Наказу Міністерства охорони здоров`я від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розмір виявленого та вилученого PVP масою 0,340 грамів у ОСОБА_3 , є достатнім для притягнення до кримінальної відповідальності. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. 
Крім цього, 15.07.2025 в рамках розслідування вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, підозрюваному ОСОБА_3 було вручено клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розгляд якого призначено цього ж дня на 17 год. 00 хв. в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва, що за адресою: вул. Якуба Коласа, 27-А у м. Києві.
В подальшому, о 17 годині 54 хвилини, під час розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , було повтановлено ухвалу про задоволення зазначеного клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 13.09.2025 з визначенням застави у розмірі 30280 грн., та оголошено слідчим суддею всім присутнім вголос, яка підлягала негайному виконанню.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» (далі Закон) попереднє ув?язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ст. 2 Закону - метою попереднього ув?язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконаній вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.
Відповідно до ст. 3 Закону - підставою для попереднього ув?язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених.
Згідно зі ст. 205 КПК України - ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Таким чином, з моменту оголошення підозрюваному ОСОБА_3 ухвали слідчого судді про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він набув статусу особи, що перебуває у попередньому ув?язненні.
Відразу після винесення вказаної ухвали та її вручення, тобто ОСОБА_3 будучи взятим під варту, усвідомлюючи можливість застосування судом реального строку покарання за вчинення ним злочину та умисно не бажаючи виконувати ухвалу слідчого судді про свій арешт, останній вирішив здійснити втечу із приміщення суду, з метою подальшого переховування від органу досудового розслідування та суду.
15.07.2025 о 18 год. 05 хв. ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно,скориставшись тим, що за його діями тимчасово ніхто не спостерігає, самовільно, за відсутності законних підстав, вийшов з приміщення Святошинського районного суду м.Києва, що за адресою: вул. Якуба Коласа, 27-А у м. Києві, та втік у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у втечі з-під варти, вчинене особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України.
Позиції сторін обвинувачення та захисту.
Прокурор у судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Просив призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч.1 ст. 393 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 393 КК України, визнав повністю, не оспорював викладені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся. Просив призначити йому мінімально можливе покарання.
Захисник зауважив, що ОСОБА_3 щиро розкаюється у скоєному, просив призначити мінімальне покарання його підзахисному.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав покази за змістом яких, влітку 2025 року ближчі до обіду він знайшов паперовий згорток на дитячому майданчику по вул. Підлісна м. Києві, розумів, що в ньому знаходиться психотропна речовина, з метою особистого вживання підняв його та поклав в кишеню штанів, проте невдовзі був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх, чи є при ньому заборонені речовини він добровільно видав згорток з PVP. Наразі він не вживає наркотики.
В наступному він отримав клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглядалось в Святошинському районному суді м.Києва, за результатами якого до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, він розписався за отримання копії ухвали, після чого йому дозволили зателефонувати та він разом зі слідчим вийшли з приміщення суду на вулицю, слідчий сказав, що вони очікують на конвой, кайданки йому не вдягали, слідчий знаходився поряд з ним. Оскільки був поганий мобільний зв`язок він відійшов від слідчого, щоб знайти місце, де був би кращий сигнал, а коли слідчий пішов викинути недопалок цигарки, він рушив в іншу сторону від нього, вчинив так, тому що йому потрібно було виконати робочі замовлення (займався дрібним побутовим ремонтом), розумів, що так чинити не можна та він повинен був знаходитись біля слідчого, свої дії оцінює негативно, про скоєне шкодує.
Згідно ст.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Суд також пересвідчився в тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, підстави вважати, що обвинувачений оговорює себе відсутні. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею; та за ч.1 ст. 393 КК України, як втеча з-під варти, вчинена особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні.
Мотиви призначення покарання .
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжуюють покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за потрібне призначити  ОСОБА_3 покарання в межах санкцій статей за якими він визнається винуватим, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 16.04.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно ч.1, ч.4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відтак, з огляду на викладене, на підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2025, застосувавши п.п.«а-1» п.1 ч.1 ст.72 КК України, та призначає  ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані. 
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
До під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.07.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 грн. 
30.07.2025 року гр. ОСОБА_7 внесено заставу за ОСОБА_3 на підставі вищевказаної ухвали.
Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, бере до уваги обставини справи та характер скоєних злочинів, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, виконання вироку суду, вважає за необхідне змінити діючий запобіжний захід у вигляді застави та застосувати до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (висновок експерта від 24.06.2025 №CE-19/111-25/37002-НЗПРАП) 
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст. 393 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.1 ст. 393 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання  ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до покарання призначеного  ОСОБА_3  за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 16.04.2025 року, та остаточно призначити  ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3 рахувати з дня оголошення вироку - 19 лютого 2026 року.
Зарахувати  ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2025 року до 31.07.2025 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого  ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заставу відносно  ОСОБА_3 , яку було внесено 30.07.2025 у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп., повернути заставодавцю - ОСОБА_7 .
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Речові докази: 
- психотропну речовину - PVP, масою 0,340 г., що зберігається в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м.Києві (квитанція № 5701),- знищити;
- оптичні носії у вигляді DVD-R дисків у кількості 2 шт. з файлами та відеозаписами, - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- рюкзак синього кольору «Power in caves», всередині якого кусачки для нігтів; мобільний телефон марки «Нокія» чорного кольору, - повернути за належністю  ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1