ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 340/3009/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 340/3009/24 (суддя Пасічник Ю.П., справа розглядалася в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 у справі №340/3009/24 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі відповідач) було відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3525285200:02:000:0934 (здійснена відділом №8 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі державного кадастрового реєстратора, 06.02.2024 року).
03.03.2025 та 24.04.2025 до Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся позивач із заявами про ініціювання судового контролю за виконанням рішення у справі №340/3009/24, яка мотивована тим, що рішення суду, яке набрало законної сили, не виконано.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі №340/3009/24 задоволено та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення протягом трьох місяців з дня ухвалення даної ухвали.
30.07.2025 Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надіслало до суду заяву про виконання ухвали суду.
Заява мотивована тим, що скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3525285200:02:000:0934 є неможливими через наявність речового права на вказану земельну ділянку, яке зареєстроване 06.11.2024 за Великоандрусівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. Скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки. Крім того, вказується, що скасування державної реєстрації земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області неможливе, оскільки це відноситься до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, так як вона знаходиться на території Кіровоградської області. Також повідомлено суд, що Програмним забезпеченням відмовлено у формуванні заявки на перенесення земельної ділянки до архівного шару (скасування її державної реєстрації).
08 вересня 2025 року, розглянувши звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для прийняття поданого відповідачем звіту, до того ж суд ухвалою наклав на керівника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області штраф за невиконання рішення суду, що набрало законнї сили.
З ухвалою суду першої інстанції від 08 вересня 2025 року не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неналежну оцінку доказів, відповідач просить скасувати оскаржену ним ухвалу та постановити нову, якою прийняти звіт про виконання судового рішення в межах наданих відповідачу повноважень.
В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. В свою чергу, відповідач навів суду обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі за відсутності як належних повноважень у відповідача, оскільки земельна ділянка розташована у Кіровоградській області, так і об`єктивної неможливості - в зв`язку з наявністю зареєстрованих речових прав на вказану земельну ділянку.
На думку скаржника у суду взагалі не було законних підстав для накладення на керівника відповідача штрафу. Ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі №340/3009/24 в частині накладення та стягнення штрафу також підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав необґрунтованості відмови суду у прийнятті поданого звіту про виконання судового рішення, не надання судом об`єктивної оцінки обставинам та доказам на їх підтвердження, які унеможливлюють виконання судового рішення.
Позивач та треті особи своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористались.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.ст.311, 312 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті звіту відповідача, виходив з того, що ним не виконано судове рішення, що набрало законної сили. Невиконання рішення суду на протязі тривалого часу є порушенням права на справедливий судовий розгляд, що є порушенням Конвенції по правам людини. Крім того, суд вважав достатніми підстави для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, оскільки ним не виконано рішення, яке набрало законної сили.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. 
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Судом встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, судом скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3525285200:02:000:0934 (здійснена відділом №8 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі державного кадастрового реєстратора, 06.02.2024 року).
Тобто, виконання рішення суду полягає у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3525285200:02:000:0934, і такі дії за рішенням суду має вчинити відповідач у справі - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі державного кадастрового реєстратора.
Дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду та додані до нього докази, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що судове рішення станом на час подання звіту не виконане. 
При цьому, суд правильно вказав на те, що Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого ПКМУ від 17 жовтня 2012 р. № 1051, зокрема підпунктом 3 пункту 114 передбачено - державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.
Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3525285200:02:000:0934 є неможливим через наявність речового права на вказану земельну ділянку, яке зареєстроване 06.11.2024 за Великоандрусівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області та що скасування реєстрації допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки. Такі доводи та докази мали надаватися саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржувались позивачем, суду під час розгляду справи та вирішення спірних відносин судом по суті, або при касаційному оскарженні постанови суду апеляційної інстанції. 
На стадії виконання рішення суду та встановлення судового контролю за його виконанням такі доводи не можуть бути покладені в основу прийняття звіту відповідача про виконання (неможливість виконання) рішення суду, що набрало законної сили.
Отже, є правильними висновки суду, яким не прийнято звіт оскарженою ухвалою.
В той же час, колегія суддів не погоджується з висновками суду про наявність підстав для накладення на керівника відповідача штрафу.
Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штраф визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. 
Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, колегія суддів не вбачає наявності таких підстав.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача в частині безпідставного накладення судом штрафу, без урахування всіх обставин, про які вказав відповідач при поданні звіту, знайшли своє підтвердження, а тому в цій частині ухвалу суду першої інстанції слід скасувати. В частині не прийняття судом звіту відповідача та встановлення нового строку для подання такого звіту ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін. 
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 340/3009/24 скасувати в частині накладення судом на керівника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області штрафу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 грн; стягнення з керівника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 30280,00 грн.; стягнення з керівника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 30280,00 грн. в дохід Державного бюджету України; попередження про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.
В решті ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі № 340/3009/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України. 

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак