ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3293/26 Справа № 211/5021/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,
секретар судового засідання - Лідовська А.А.,

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі,, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 16 грудня 2025 року, 

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами в електронній формі було укладено Договір про надання кредиту, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 37000,00 гривень на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,0% в день (фіксована ставка), на засадах строковості, поворотності, платності, який зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Свої зобов`язання позивач виконав, 16 січня 2024 року видав відповідачу кредит у розмірі 37000,00 гривень на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті. 
Відповідачка порушила умови вказаного договору, в результаті чого виникла заборгованість за Договором в загальній сумі 160 698,26 грн., з яких 37000,00 грн. – заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 118 148,26 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом, 5 550,00 грн. – комісія, яку позивач просив стягнути з відповідачки та також сплачений судовий збір.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту № 471539-КС-002 від 16 січня 2024 року у сумі 44 182,50 грн., з яких 37 000,00 грн. – заборгованість за отриманим на неповернутим кредитом; 7182,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 666,02 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року змінити в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а саме змінити загальну стягнену суму з 44 182,50 грн. на нову суму 160 698,26 грн. В решті рішення суду залишити без змін. У разі задоволення апеляційної скарги, здійснити розподіл судових витрат по справі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції базуються на хибному ототожненні понять денної процентної ставки та процентної ставки в день, процентів, які нараховуються протягом строку кредитування в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позивачем у відповідності до умов кредитного договору (ст.ст. 1048 та 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається у визначений строк (ч.2 ст. 625 ЦК України) та помилковому сприйняттю норм ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо, начебто, можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування
Посилається, що судом першої інстанції належним чином не було враховано, що сторони уклали Договір №471539-КС-002 про надання кредиту (кредитний договір) на підставі якого відповідачу надано грошові кошти. Сторони погодили тип кредиту, строк на який видається кредит, стандартна процентна ставка, знижена процентна ставка, фіксована процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії Договору. Проценти по кредитному договору №471539-КС-002 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам Договору про надання кредиту та Правилам. Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог. 
Наполягає, що сума заборгованості по процентам у загальному розмірі 118 148,26 грн підтверджена належними та достатніми доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме розрахунком заборгованості за договором №471539-КС-002, який відповідає як умовам кредитного договору так і вимогам законодавства України. Проте, суд першої інстанції необґрунтовано та абсолютно безпідставно зробив висновок про часткову відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 116 515,76 грн. 
Щодо законності включення комісії за надання кредиту до умов кредитного договору посилається, що комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗТКА», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту. Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п. 4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток №1 до Договору). З умов даного кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» встановлено комісію за надання кредиту, тому вимоги про стягнення з відповідачки визначеної умовами договору комісії вважає правомірними.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ніколенко М.Є., посилається, що суд першої інстанції дослідив та надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, дійшов правомірного висновку про існування законних підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Просить апеляційну скаргу ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» залишити без задоволення, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначеного до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» розміру заборгованості в частині заборгованості за процентами за користування кредитом та комісією, тому в іншій частині рішення суду, в силу ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджено доказами наявними в матеріалах справи, що 16 січня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №471539-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Позивачем надана візуальна послідовність дій клієнта щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №471539-КС-002 від 16 січня 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com.
Істотні умови Договору: строк, на який надається кредит - 24 тижнів (до 02.07.2024 року); стандартна процентна ставка - 2,0% на день фіксована; комісія за надання кредиту – 5 550,00 грн одноразово; загальний розмір кредиту - 37 000 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 96 240,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9 190,18 процентів.
Пунктом 2.9 кредитного договору визначено, що реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка, загальні витрати за Кредитом та орієнтовна вартість наданого кредиту обчислені на основі припущення, що позичальник буде дотримуватись графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку№1 до Договору, та буде застосовуватись знижена процентна ставка, а інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору. 
Пунктом 3 кредитного договору визначені порядок та умови надання кредиту, встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 37 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котра позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. (а.с. 14)
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №471539-КС-002 станом на 22.07.2024 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 16- 698,26 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 37 000,00 грн., по відсоткам – 118 148,26 грн., по комісії – 5 550,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним укладення між відповідачкою та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Договору про надання кредиту №471539-КС-002 в електронній формі та факт отримання ОСОБА_1 коштів в сумі 37 000,00 грн. Тому сума тіла кредиту у розмірі 37 000,00 грн. доведена та підлягає стягненню. 
Щодо нарахованої позивачем суми заборгованості по процентам, суд першої інстанції, посилаючись на п. 2.7 Договору №471539-КС-002 від 16.01.2024 року, дійшов висновку, що розрахунок заборгованості позивача в частині нарахування процентів за користування кредитним коштами здійснений з порушенням вимог діючого законодавства та висновків Верховного Суду України, оскільки індивідуальною частиною договору про надання кредиту №471539-КС-002 від 16.01.2024 р. проценти за користування кредитними коштами повинні бути нараховані до моменту подачі позовної заяви до суду, тобто з 16.01.2024 року по 02.07.2024 р. (169 днів), розмір заборгованості по відсоткам складає - 7182,50 грн. (37000,00/100 х 1,15 % х 169 день (період з 16.01.2024 р. по 02.07.2024 р.), які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Також суд зауважив, що нараховані позивачем відсотки за період з 16.01.2024 р. по 02.07.2024 р. в розмірі 118148,26 грн. є занадто не співмірними тілу кредиту, тобто за 5 місяців, відсотки становлять суму, яка майже в три рази перевищує тіло кредиту, що може призвести до незаконного збагачення позивача за рахунок відповідача, що не відповідає вимогам закону.
Щодо суми прострочених платежів за комісією в розмірі 5550,00 грн., суд дійшов висновку, що даний вид штрафного стягнення необґрунтований та безпідставний під час дії воєнного стану на території України.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 16 січня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №471539-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Згідно цього договору ТОВ«БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 37 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом 2,0% в день фіксована, знижена процентна ставка за кредитом – 1,15% в день фіксована, комісія за надання кредиту: 5 550,00 грн. Строк дії договору до 02.07.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 96 240,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9 190,18 процентів.
Відповідно п. 3.2 Договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитним договором (надалі – проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на день на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору. У разі, якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений у п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої ставки, що вказана в п. 2.4 Договору. У разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку, унаслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови по нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою не було сплачено жодного платежу на погашення кредиту за Договором №471539-КС-002 від 16.01.2024 року, що, відповідно до умов укладеного Договору призвело до збільшення процентної ставки відповідно п. 3.2.2 Договору, а також до збільшення загальної суми нарахованих процентів за користування кредитом
Оскільки відповідачкою встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу почалось нарахування процентів за стандартною ставкою - 2,0%. 
Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 118 148,26 грн. включають в себе: нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15087838%. - у сумі 9 368,26 грн. у період з 16.01.2024 року по 06.02.2024 року (включно) плюс нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000%. - у сумі 108 780,00 грн. у період з 07.02.2024 року по 02.07.2024 року (включно). 
Крім того, з розрахунку заборгованості видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 02.07.2024 року не нараховувались. 
Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №471539-КС-002 відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів за користування кредитом відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
З урахуванням вищезазначеного, висновки суду першої інстанції про неправомірність нарахування позивачем заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 118 248,26 гривень є помилковими. Позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в указаному розмірі колегія суддів вважає обґрунтованими.
За вказаних обставин, враховуючи, що нарахування відсотків відповідає погодженим сторонами умовам договору, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для їх стягнення.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині правомірності нарахування позивачем заборгованості за комісією, колегія зазначає наступне.
У пункті 2.5 кредитного договору №471539-КС-002 від 16.01.2024 року погоджено, що комісія за надання кредиту становить 5 550,00 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Разом з тим, умовами кредитного договору погоджено фіксовану одноразову комісію за надання кредиту. Будь-яких умов про оплатність послуг (нарахування комісії) послуг з надання інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, - кредитний договір №471539-КС-002 від 16.01.2024 року не містить.
Відмовляючи у задоволенні вимог позивача в цій частині, суд першої інстанції посилався на п. 18 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позик) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
При цьому, судом першої інстанції не враховано, що умовами кредитного договору встановлено нарахування одноразової комісії за надання кредиту, яка не є неустойкою за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Тому посилання суду на наявність правових підстав для звільнення відповідачки від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення неспроможне. 
Доказів оспорення відповідачкою договору №471539-КС-002 від 16.01.2024 року, або певних його умов, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за користування кредитом або нарахування комісії, суду не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується матеріалами справи.
За встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за процентами у заявленому позивачем розмірі 118 148,26 грн. та комісії у розмірі 5 550,00 грн.
На підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 160 698,26 гривень. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» колегією суддів задовольняються в повному обсязі, судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в сумі 2 422,40 грн.
Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №471539-КС-002 від 16 січня 2024 року у загальному розмірі 160 698,26 гривень, з яких: 37 000,00 гривень – сума прострочених платежів за тілом кредиту, 118 148,26 гривень – сума прострочених платежів по процентах, 5 550,00 гривень – сума прострочених платежів за комісією. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в сумі 2 422,40 гривень та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633,60 гривень, у загальному розмірі 6 056,00 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 21 квітня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: