Справа № 690/81/26
Провадження № 2/690/204/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
23 квітня 2026 року        м. Багачеве 
Багачевський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    Линдюка В.С., 
секретар судового засідання  Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевському міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача, повноваження якої підтверджено довіреністю від 30.12.2025 року № 840, через систему «Електронний суд» звернулась до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») заборгованість за кредитним договором від 08.03.2025 року № 100868219 в сумі 28 880,49 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.03.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 100868219 (далі – Договір № 100868219), за умовами якого ТОВ «Мілоан» в якості кредиту надано відповідачу у безготівковій формі грошові кошти шляхом їх перерахування за вказаними ним реквізитами платіжної картки.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 28.07.2025 року № 28072025 набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 100868219 на користь на загальну суму 28 880,49 грн., з яких: 8 000 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням, 5 049,49 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 480 грн. – комісія за обслуговування кредиту, 7 351 грн. – заборгованість за неустойкою (штраф, пеня), про стягнення якої й подано позов.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, за змістом позовної заяви просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач, будучи обізнаним з розглядом судом даної цивільної справи, відзив на позовну заяву не надав, ініціював відкладення розгляду справи на іншу дату та час, мотивуючи це перебуванням у закордонному службовому відрядженні, та в подальшому, будучи належним чином повідомленим, у розумінні п. 1) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, в судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від його імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків.
З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 23.04.2026 року постановлено відповідну ухвалу.
У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави часткового задоволення позовних вимог.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
08.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 дистанційно в електронній формі через веб-сайт http://tengo.ua укладено Договір № 100868219, який ОСОБА_1 підписано із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є графік платежів, правила надання коштів та банківських металів у кредит (далі – Правила), відповідно до умов якого відповідач отримав безготівковий кредит у розмірі 8 000 грн. шляхом переказу грошових коштів на вказану ним в заявці платіжну карту НОМЕР_1 , строком на 360 днів, та зобов`язався повернути кредит 03.03.2026 року, сплатити проценти за користування ним у сумі 12 594,75 грн., які нараховано за ставкою 3,65% річних на фактичну заборгованість за кредитом протягом першого розрахункового періоду (30 днів) (п. 1.5.3), а далі за ставкою 220% річних від фактичного залишку кредиту (п. 1.5.4), а також сплатити комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування в сумі 12 320 грн., нараховану за ставкою 7% від суми кредиту, тобто 560 грн., в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), визначеного графіком платежів, здійснивши відповідно до графіку 23 ануїтетні платежі – перший через 30 днів після отримання кредиту, далі кожні 15 днів, таким чином орієнтовна загальна вартість кредиту становить 32 914,75 грн., з них загальні витрати за кредитом – 24 914,75 грн.
Умовами Договору № 100868219 передбачено, що комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) є винагородою за обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості) кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим договором, надсилання позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього договору службами підтримки кредитодавця, тощо, яка нараховується кредитодавцем та сплачується позичальником за кожний визначений графіком платежів розрахунковий період (крім останнього).
Відповідно до змісту п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору № 100868219 у разі прострочення позичальником своїх зобов`язань він зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1 000 грн. за кожен випадок порушення зобов`язання зі сплати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 дні. У разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту кредитодавець починаючи з наступного дня за датою спливу строку сплати чергового платежу має право нараховувати проценти за ставкою 220% річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів за порушення позичальником своїх зобов`язань не може перевищувати 50% від загальної суми кредиту, а в разі якщо розмір кредиту не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати – не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником.
За змістом умов п. 3.2.5, 3.2.6, 5.1 Договору № 100868219 позикодавець, крім іншого, має право стягнути заборгованість в примусовому порядку в разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, а також відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 
Факт перерахування 08.03.2025 року о 07 год. 40 хв. ТОВ «Мілоан» грошових коштів в розмірі 8 000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_2 з призначенням платежу «кошти згідно договору 100868219» підтверджується копією платіжного доручення від 08.03.2025 року № 101202817.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за Договором № 100868219 відображено факти надання 08.03.2025 року кредиту в розмірі 8 000 грн., щоденного нарахування процентів за користування кредитом в період часу з 09.03.2025 року по 28.07.2025 року за процентними ставками, узгодженими сторонами на загальну суму 5 424,49 грн., з них: 24 грн. – згідно п. 1.5.3 Договору № 100868219, 5 049,49 грн. – згідно п. 1.5.4 Договору № 100868219, 351 грн. – згідно п. 4.2 Договору № 100868219 (тобто на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України). Також 08.04.2025 року, 23.04.2025 року, 08.05.2025 року, 23.05.2025 року, 07.06.2025 року, 22.06.2025 року, 07.07.2025 року, 22.07.2025 року нараховувалась комісія за обслуговування кредиту в розмірі 560 грн. на загальну суму 4 480 грн. (560*8). Окрім цього, 25.04.2025 року, 10.05.2025 року, 25.05.2025 року, 09.06.2025 року, 24.06.2025 року, 09.07.2025 року, 24.07.2025 року нараховано штраф у розмір 1 000 грн. на загальну суму 7 000 грн. (1 000*7). При цьому, згідно наданого розрахунку відповідачем лише 09.04.2025 року сплачено проценти за кредитом в розмірі 24 грн., які фактично нараховано упродовж першого розрахункового періоду (з 09.03.2025 року по 07.04.2025 року) за процентною ставкою 3,65% річних від суми заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, станом на 28.07.2025 року залишок заборгованості за Договором № 100868219 становив 24 880,49 грн., з яких: 8 000 грн. – тіло кредиту, 5 049,49 грн. – проценти за користування кредитом, 351 грн. – проценти за порушення грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 ЦК України), 4 480 грн. – комісія за обслуговування кредиту, 7 000 грн. – неустойка (штраф).
Між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Мілоан» 28.07.2025 року укладено договір відступлення прав вимоги № 28072025 (далі – Договір № 28072025), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого до останнє відступило позивачу належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до боржників, які вказаного в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору, включаючи суму основного зобов`язання за кредитом, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, неустойку (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі згідно кредитних договорів, а позивач набув права вимоги до цих боржників в момент підписання акту прийому-передачі такого реєстру боржників стосовно їх заборгованостей.
Умовами п. 3.3 Договору № 28072025 та п. 1.5 Додаткової угоди від 29.07.2025 року № 1 до нього передбачено, що ціна продажу прав вимоги згідно реєстрів боржників від 28.07.2025 року №№ 1, 2, 3 становить 9 070 320,30 грн.
Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 28.07.2025 року № 3 до Договору № 28072025 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників на загальну суму заборгованості 57 520 115,06 грн.
Відповідно до копії платіжної інструкції АТ «Універсал Банк» від 31.07.2025 року № 745 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» грошові кошти в розмірі 9 070 320,30 грн. з призначенням платежу «оплата за відступлення права вимоги зг. ДУ № 1 до договору факторингу № 28072025 від 24.07.2025».
Згідно витягу з реєстру боржників № 3 до Договору № 28072025 ТОВ «Мілоан», крім іншого, відступлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 (№ 3001) за Договором № 100868219 на загальну суму заборгованості 24 880,49 грн., з яких: 8 000 грн. – борг за основним зобов`язанням, 5 049,49 грн. – борг за процентами за користування кредитом, 4 480 грн. – борг за комісією за обслуговування кредиту, 7 351 грн. – борг за неустойкою (штраф, пеня) та процентами за порушення грошового зобов`язання.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис – вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 08.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір № 100868219, в зв`язку з чим відповідачем отримано в кредит грошові кошти в розмірі 8 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за кожен день користування ним за узгодженими процентними ставками та комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), однак ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином та в повному обсязі не виконав, сплативши на користь ТОВ «Мілоан» 09.04.2025 року лише 24 грн., які зараховано на погашення процентів, нарахованих за перший розрахунковий період.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором № 100868219 станом на 28.07.2025 року ТОВ «Мілоан» обліковано його заборгованість в сумі 24 880,49 грн., з яких: 8 000 грн. – тіло кредиту, 5 049,49 грн. – проценти за користування кредитом, 4 480 грн. – комісія за обслуговування кредиту, 7 000 грн. – неустойка (штраф), 351 грн. – проценти за порушення грошового зобов`язання, та на підставі Договору № 28072025 відступлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право її вимоги.
Докази виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором № 100868219 перед ТОВ «Мілоан», у більшому розмірі, ніж вказано представником позивача, станом як на 28.07.2025 року, так і на дату розгляду справи, чи перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн. та процентами за користування ним у розмірі 5 049,49 грн., що відповідає принципу диспозитивності, оскільки саме такий розмір заборгованості за процентами за користування кредитом заявлено до стягнення представником позивача в складі загальної заборгованості.
Водночас суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в сумі 4 480 грн., що зумовлено нікчемністю умов Договору № 100868219 в частині необхідності їх сплати.
Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19. 
У зазначеній постанові Великою Палатою Верховного Суду також зазначено, що за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом, тож кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Таким чином, очевидним є неможливість фінансової установи стягувати з позичальника платежі за дії, які вона вчиняє на власну користь, зокрема комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), адже такі дії не становлять фінансову послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків такої установи за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише її самої.
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі № 204/224/21 зробив висновок про в разі не зазначення в кредитному договорі та не надання доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до умов п. 1.5.2 Договору № 100868219 передбачено необхідність сплати ОСОБА_1 упродовж всього строку кредитування комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в сумі 12 320 грн., що нараховується в розмірі 7% від наданої суми кредиту, тобто 560 грн., кожного розрахункового періоду (перший – 30 днів, далі – 15 днів кожен).
При цьому, очевидним є те, що загальний розмір такої комісії (12 320 грн.) є суттєво більшим за розмір, отриманого ОСОБА_1 кредиту (8 000 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.
З урахуванням вказаного, суд вважає, що положення п. 1.5.2 Договору № 100868219 щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні висновки сформульовано в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 року в справі № 582/202/22.
Також суду не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою (штрафом) в розмірі 7 000 грн. та за процентами за порушення грошового зобов`язання, як міри цивільно-правової відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в розмірі 351 грн., які нараховано відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору № 100868219, за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань.
Відповідно до змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 100868219 у сумі 13 049 (тринадцять тисяч сорок дев`ять) грн. 49 коп., з яких: 8 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5 049,49 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 396 (одна тисяча триста дев`яносто шість) грн. 39 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (52,45%), оскільки підстав для звільнення ОСОБА_1 від його сплати судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором від 08.03.2025 року № 100868219 в сумі 13 049 (тринадцять тисяч сорок дев`ять) грн. 49 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 396 (одна тисяча триста дев`яносто шість) грн. 39 коп.
Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Багачевським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: вул. Лісова, 2, м. Бровари Київської області.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя          Линдюк В.С.