Справа № 420/24723/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
23 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якій позивач просить суд:
визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8347,79 гривень, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24, протиправною;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) 8347,79 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке було виплачене йому на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24, на його користь;
визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 22 липня 2020 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 02 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, протиправною;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 22 липня 2020 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 02 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02,2001 р. №159.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24 02 липня 2025 р. військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виплачено 37 333,19 гривень.
Після виплати військова частина НОМЕР_1 надала довідку №29 від 30.06.2025 про види грошового забезпечення, що належать до виплати відповідно до вищевказаної постанови суду. З цієї довідки вбачається, що відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб.
Вказані дії відповідача, на думку позивача, є протиправними, адже в означені в резолютивній частині судового рішення періоди позивач був військовослужбовцем, а тому виплати грошового забезпечення за цей період мають проводитись із грошовою компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44.
Зазначена грошова компенсація сум податку на доходи фізичних осіб є частиною грошового забезпечення, тому її несвоєчасна виплата, на думку позивача, має наслідком обов`язкове нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та вказав, що в межах спірних правовідносин відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ) та у період з 22.07.2020 до 14.06.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24, зокрема: 
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської піхоти) провести перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 22.07.2020 до 31.12.2020 включно, допомоги для оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської піхоти) провести перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2021 до 14.06.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та провести його виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
02.07.2025 на виконання вищевказаної постанови суду військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виплачено 37333,19 грн, що підтверджується банківською довідкою від 21.07.2025. 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 №29 від 30.06.2025 про види грошового забезпечення, що належать до виплати відповідно до вищевказаної постанови суду, відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 08.07.2025, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24.
Листом від 15.07.2025 №10/С-27/35 відповідач повідомив, що оскільки дохід у вигляді доплат, розрахований на підставі рішення суду, виплачується фізичній особі – звільненому військовослужбовцю, то сума такого доходу включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб, без урахування положень п. 168.5 ст. 168 Кодексу, і військовим збором на загальних підставах.
Також представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 08.07.2025, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Листом від 17.07.2025 №10/С-28/35 відповідач повідомив, що усі види грошового забезпечення згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24 були виплачені без порушення строку їх виплати, тому відсутні підстави для виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).
Згідно з п.2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема, військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
За приписами п. 3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пунктами 4,5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, системний аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, у відповідача був наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суми, що були виплачені на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24.
Однак, виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідних сум відповідач не здійснив.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення позивачу одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПКУ та п. 2 Порядку №44 при виплаті грошового забезпечення, виплаченого на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24 та зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, виплачених на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24.
Водночас, суд, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховує правові висновки Верховного Суду щодо подібних правовідносин, сформованих у постановах від 25.06.2020 року у справі №825/761/17, від 22.06.2018 року у справі №812/1048/17, від 29.07.2020 року у справі №814/142/17, де Верховний Суд зазначив, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Також Верховний Суд зазначив, що доводи скаржника щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати одноразової грошової допомоги останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена одночасно з виплатою йому грошової допомоги при звільненні за наявності у позивача статусу військовослужбовця.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 8347,79 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб у конкретно визначеній позивачем сумі, суд зазначає наступне.
Визначення конкретного розміру суми грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень самостійно здійснювати розрахунки суми грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування (грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб) відповідачем не здійснено. Отже, нарахування грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними. 
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 8347,79 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб у конкретно визначеній позивачем сумі необхідно відмовити.
Щодо вимог про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, суд зазначає таке.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабміну Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).
Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно із статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
У відповідності із статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 року №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом зокрема у постановах від 12 лютого 2019 року по справі №814/1428/18, від 18 липня 2023 року по справі №200/10663/21 та від 21 серпня 2023 року по справі №460/6767/20.
Згідно з матеріалами справи, відповідачем на підставі постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24, ОСОБА_1 було виплачено 37333,19 грн, що підтверджується банківською довідкою від 21.07.2025. 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 №29 від 30.06.2025 про види грошового забезпечення, що належать до виплати відповідно до вищевказаної постанови суду, відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72-77, 139, 244-246, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) щодо нездійснення ОСОБА_1 при виплаті сум грошового забезпечення на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24 одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) здійснити виплату ОСОБА_1 компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого при виплаті грошового забезпечення на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошового забезпечення за період з 22 липня 2020 року по день фактичної виплати 02.07.2025 року, виплаченого на підставі постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсацію втрати частини донарахованого грошового забезпечення за період з 22 липня 2020 року по день фактичної виплати 02.07.2025, виплаченого на підставі постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/29817/24.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО