Справа № 297/2520/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/86/26 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Мензака Ю. Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2026.
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хуст, Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, що має трьох неповнолітніх дітей, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 цього Кодексу.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 406924 від 30.07.2025 та постанови судді від 16.02.2026 вбачається, що 30.07.2025 близько 09 год 30 хв між населеними пунктами Запсонь – Рафайново ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , здаючи заднім ходом, не переконався в безпечності та пошкодив транспортний засіб «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. 
Закриваючи провадження у справі, суддя першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 доводиться матеріалами справи, однак з моменту вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, отже сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП. 
На вказану постанову суду, захисником-адвокатом Мензаком Ю. Ю. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови судді від 16.02.2026 та закриття провадження у справі на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 не визнає. Протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, упередженим, а обставини, викладені у ньому перекрученими та такими, що не відповідають дійсності. ОСОБА_1 30.07.2025 близько 9 год 30 хв керував автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись між населеними пунктами с. Запсонь та с. Рафайново, при цьому, позаду нього рухався автомобіль прикордонної служби «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час руху, ОСОБА_1 помітив попереду інший транспортний засіб прикордонної служби 

-2-

білого кольору «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався назустріч, і який з`їхав на зустрічну смугу руху його автомобіля, таким чином заблокував для нього подальший рух. Більше того, відкрили дверцята з правої частини автомобіля навстіж з метою унеможливити навіть об`їзд цього транспортного засобу. Після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , транспортний засіб марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 не зупинив рух, а врізався у задню частину транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 . До приїзду поліції, працівники ДПС здійснили переміщення транспортних засобів. На зауваження ОСОБА_1 , працівник прикордонної служби з цього приводу повідомив, що він просто від`їхав, а згодом стверджував, що автомобілі нібито стоять на місці. За таких обставин, вказане у поясненнях працівників ДПСУ, що ніби то ОСОБА_1 не виконав їхні законні вимоги, не відповідає дійсності, адже такий факт відсутній. Аналогічно не відповідає дійсності зазначене у протоколі та поясненнях, що ОСОБА_1 здав назад, пошкодивши транспортний засіб «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 . Також на схемі дорожньо-транспортної пригоди взагалі не зазначено місце зіткнення. Схема дорожньо-транспортної пригоди не відповідає дійсності, а саме положення автомобілів у момент дорожньо-транспортної пригоди були інші, а також, не зазначено на схемі інший автомобіль, який унеможливив подальший рух автомобіля ОСОБА_1 . Разом з тим, саме водій ОСОБА_3 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Крім того, суд першої інстанції проігнорував той факт, що покази працівників ДПСУ суперечать один одному, що ставить під сумнів їх достовірність. Крім того, постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2025 у справі № 297/2668/25 ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 185-10 КУпАП. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Мензак Ю. Ю., потерпілий ОСОБА_3 , на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин чергової неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мензака Ю. Ю., потерпілого, що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269, 271 КУпАП. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Мензака Ю. Ю. не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 30.07.2025 близько 09 год 30 хв між населеними пунктами Запсонь – Рафайново ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , здаючи заднім ходом, не переконався в безпечності та пошкодив транспортний засіб «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 406924 від 30.07.2025, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відеоматеріалами, копією постанови Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП. 
Всупереч доводів апеляційної скарги матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Ляхом В. І. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 406924 від 30.07.2025 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 Правил дорожнього руху України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

-4-

За приписами до п. 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону. 
Із пояснень наданих в суді першої інстанції ОСОБА_1 , слідує, що в кінці липня 2025 року близько 09 год 30 хв разом з дружиною ОСОБА_8 , на своєму автомобілі «Volkswagen Touareg» рухався зі сторони с. Рафайново в с. Запсонь, на дорозі йому назустріч виїхав автомобіль «Renault Duster», чим здійснив йому перешкоду у подальшому русі, і він був змушений застосувати екстрене гальмування, внаслідок чого автомобіль «Kia Sorento», який їхав позаду нього, не дотримавшись безпечної відстані, здійснив удар у задню частину його автомобіля. У результаті дорожньо-трнспортної пригоди на бампері автомобілів з`явилось декілька подряпин. Після чого, ним було викликано працівників поліції. Обидва транспортні засоби були службовими автомобілями прикордонної служби та до нього ніяких вимог про зупинку йому не висувалось. Цим подіям передувала та обставина, що на прикордонному блокпосту перед с. Рафайново, коли він там стояв, до його автомобіля заскочив місцевий мешканець, який мав словесний конфлікт з прикордонниками, та закрився в його автомобілі. Працівники прикордонної служби сказали йому, що оскільки це його автомобіль, то він має витягнути особу з транспортного засобу, на що він відмовився. Після чого він зателефонував своїй дружині, щоб вона приїхала за ним, сів за кермо автомобіля, на якому приїхала дружина, та поїхав з нею у напрямку с. Запсонь, залишивши свій автомобіль на блокпосту разом з особою, яка в ньому закрилась. Додав, що прикордонники не вимагали від нього більше нічого.
Свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_1 їхав на транспортному засобі та на вимогу прикордонників не зупинявся, а він будучи керівником іншого наряду «Група реагування», після повідомлення про те, що трапилося, виїхав назустріч ОСОБА_1 , щоб його зупинити. Побачивши автомобіль, що наближається, разом з водієм ОСОБА_7 зупинились, вийшли з автомобіля та жестом показали, щоб ОСОБА_1 зупинився. Додав, що за ОСОБА_1 їхав інший службовий автомобіль прикордонної служби з метою його затримання. Коли обидва автомобілі зупинилися, в цей момент ОСОБА_1 на своєму автомобілі різко здав назад, внаслідок чого вдарив автомобіль прикордонної служби, який стояв за ним.
Свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції зазначив, що дійсно їхав за кермом разом з ОСОБА_5 на службовому автомобілі «Renault Duster» в напрямку с. Рафайново. Назустріч їхав автомобіль «Volkswagen Touareg» чорного кольору під керуванням ОСОБА_1 . Коли вони зупинилися, автомобіль «Volkswagen Touareg» також зупинився, між автомобілями була відстань близько 3-4 метри. У цей момент автомобіль «Volkswagen Touareg» різко здав назад та вдарив бампер службового автомобіля «Kia Sorento», який зупинився позаду нього.
Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції зазначив, що разом з ОСОБА_3 поїхали за ОСОБА_1 , якого намагалися затримати, у зв`язку з тим, що він на автомобілі «Volkswagen Touareg» покинув прикордонний блокпост. Коли йому назустріч перекрив дорогу інший службовий автомобіль, всі три автомобілі зупинилися, а ОСОБА_1 заднім ходом скоїв зіткнення з службовим автомобілем.
-5-

Таким чином, допитані судом першої інстанції свідки підтвердили, що саме ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, коли вирішив поїхати заднім ходом, ці пояснення узгоджуються з наданими ними письмовими поясненнями, є логічними та послідовними і поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним Правил дорожнього руху України.
При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються. 
Відтак, доводи сторони захисту про те, що у діях ОСОБА_1 відсутня вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються узгодженими між собою показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 а також схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та відеозаписом з місця події, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.
Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови вбачається, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції 16.02.2026, закінчилися строки передбачені ст. 38 КУпАП, тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Доводи захисника про безпідставність зазначення у мотивувальній частині постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення про встановлення винуватості ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Зміст ст. 280 КУпАП визначає предмет доказування органів адміністративної юрисдикції, які на етапі слухання справи мають проаналізувати зібрані матеріали і обставини справи. Щоб винести мотивоване і законне рішення, органу адміністративної юрисдикції необхідно встановити, чи був вчинений адміністративний проступок, а також необхідно з`ясувати, чи мають місце в діянні особи, яка притягається до відповідальності, всі ознаки, що характеризують склад адміністративного проступку. 
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова має містити досить повну інформацію про особу, щодо якої вона винесена, бути зрозумілою і переконливою не тільки за смислом, а й за змістом. У ній необхідно обґрунтувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосовуваного стягнення, а також рішення про припинення справи або вжиття заходів впливу. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально - правових і процесуально – правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справи.
За змістом п. 7 ст. 247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст. 38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання апеляційного суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього 

-6-

правопорушення. Апеляційний суд вважає, що системний аналіз положень ст. 247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження) суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст. 247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП недопустиме.
Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону та виніс постанову про закриття провадження в справі, дотримавшись положень ст. 283, 284 КУпАП.
Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає, а відтак приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду, без змін.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребуваннядоказів, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Мензака Ю. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2026, щодо ОСОБА_9 , - без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя