Справа № 646/5321/25 
№ провадження 2/646/614/2026 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2026 року       м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова
в складі : головуючого - судді Білінської О.В.,
за участі секретаря судового засідання – Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, 
встановив:
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму переплаченої пенсії в розмірі 46980,00 грн, а також суму сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 11.09.2023 року, призначену відповідно до Закону №1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 07.12.2023 року за №12241, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №709717 від 11.09.2023 року, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Вказав, що виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 31.12.2024 року №61 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 11.09.2023 року. Зазначив, що листом від 17.03.2025 року № 2000-0308-8/41606 відповідача повідомлено про те, що виплату пенсії призупинено, у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності (довідка від 31.12.2024 року №61 Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з дати встановлення-11.09.2023). У зв`язку зі скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у розмірі 46980,00 грн за період з 11.09.2023 року по 28.02.2025 року та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачену пенсію. Посилався, що відповідач права на отримання пенсії по інвалідності не має. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від відповідача не надходили, у зв`язку з чим просить задовольнити позов..
В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення заперечень не надав.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, до суду не надав.
Суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності II групи з 11.09.2023 року , яка була призначена на підставі заяви від 17.12.2023 року за №12241, відповідно до Закону №1058, та виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №709717 від 11.09.2023 року, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась в період з 11.09.2023 року по 28.02.2025 рік включно та в цей період йому було сплачено 46980 грн 00 коп.
На підставі рішення №204850015638 від 07.03.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про припинення виплат пенсії та скасування рішення від 07.02.2024 за № 204850015638 про призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с.13-14).
13.03.2025 року подана службова записка №10233/03-16 від 07.03.2025 начальника відділу опрацювання документації №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат , соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. В даній службовій записи вказане наступне: ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено. Сума переплаченої пенсії складає за період з 11.09.2023 року по 28.02.2025 року в сумі 46980 грн 00 коп. (а.с.15).
З метою досудового врегулювання спору ГУПФУ в Харківській області на адресу відповідача було направлено лист від 17.03.2025 року №2000-0308-8/41606 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу за період 11.09.2023 року по 28.02.2025 року в сумі 46980 грн 00 коп. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія (а.с.16).
Як це гарантовано ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, як це унормовано положеннями ст. 1215 ЦК України.
За змістом ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Як це закріплено положеннями п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Правилами ст. 50 Закону ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були надані страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Як це унормовано вимогами ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Отже, в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року, прийнятій у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).
Відтак, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Як виснував Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року, прийнятій у справі №753/15556/15-ц та Верховний Суд в постанові від 06 березня 2019 року, прийнятій у справі №607/4570/17-ц, виснували, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.
Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.
У постанові від 05 липня 2023 року у справі №912/2797/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Між тим, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.
За правилами ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як це унормовано вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, як це закріплено положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відтак, оскільки матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а отже виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81, 141, 247, 263 - 265,268,273, 354, 355 ЦПК України,
у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники по справі:
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, код ЄДРПОУ 14099344, місце знаходження: м. Харків, м-н Свободи, 5, під. 3, пов. 2..
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 .

Суддя       О.В. Білінська