Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
13 квітня 2026 року справа №520/5398/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді головуючої судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту – відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - третя особа), у якій просить:
- визнати дії державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Колотило Вероніки Георгієвни про відкриття виконавчого провадження (ВП №80378684) незаконними;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Колотило Вероніки Георгієвни про відкриття виконавчого провадження (ВП №80378684) від 04.03.2026;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Колотило Вероніки Георгієвни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 04.03.2026 (ВП № 80378684);
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Колотило Вероніки Георгієвни про стягнення виконавчого збору від 04.03.2026 (ВП №80378684).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що дії державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Колотило В. Г. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 80378684 є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2026 прийнята державним виконавцем про примусове виконання постанови №995/1/п від 22.09.2025 виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також усі постанови, які прийняті державним виконавцем у рамках відкритого виконавчого провадження ВП 80378684, є незаконними з огляду на те, що строк давності виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.09.2025 за № 955/1/п про накладення адміністративного стягнення сплинув, а відтак постанова про накладення штрафу не підлягає виконанню. Державний виконавець в порушення вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не повернув даний документ стягувачу, а протиправно в порушення вимог вказаного Закону відкрив виконавче провадження. З цих підстав позов просить задовольнити.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін.
Від відповідача 18.03.2026 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Позивач 20.03.2026 через систему "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача та підтримав свою правову позицію. Також позивачем подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Від відповідача 08.04.2026 через систему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Згідно частиною четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 04.03.2026 до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України стягувачем ІНФОРМАЦІЯ_1 пред`явлено заяву про примусове виконання постанови про адміністративне правопорушення 955/1/п, виданої 22.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34000,00 грн. До заяви стягувачем додано оригінал зазначеного виконавчого документу.
Державним виконавцем Колотило В.Г. 04.03.2026 прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» №80378684 з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення 955/1/п виданої 22.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34000,00 грн.
Копії постанов про відкриття виконавчого провадження, згідно трекінгу поштового відправлення від 04.03.2026, направлено позивачу відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» за вих. № 12933,12934 від 04.03.2026.
Також 10.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про надання постанови про накладення на нього штрафу. В той же день він отримав документи виконавчого провадження.
Вважаючи, що дії державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Колотило В. Г. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 80378684 є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2026 прийнята державним виконавцем про примусове виконання постанови №995/1/п від 22.09.2025 виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також усі постанови які прийняті державним виконавцем у рамках відкритого виконавчого провадження ВП 80378684, є незаконними, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статей 3, 4 Закону України №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема:
- рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
- пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У свою чергу, Закон України №1404 є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій.
Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до Закону №1404, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404 підлягають примусовому виконанню.
За змістом розділу ІІІ (пункти 1-3) Інструкції примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону. Виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.
При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері; відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду.
Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.
Статтею 12 Закону України №1404-VIII встановлені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання та переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку та визначено наступне.
1. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
2. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
3. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
4. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону України №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Поряд із тим, частиною першою статті 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.
За змістом статті 303 КУпАП можна дійти висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути звернена до виконання лише протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі пропуску цього строку така постанова не підлягає виконанню.
Крім того, положення статті 303 КУпАП ніяким чином не пов`язують кінцевий строк пред`явлення до виконання постанов про накладення адміністративних стягнень із строком набрання такими постановами законної сили. При цьому, інших строків для виконання постанов по справах про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки (відеозапису) нормами чинного законодавства України не передбачено.
З матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження №80378684 вбачається, що у постанові № 955/1/п від 22.09.2025, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що постанова набрала законної сили 22.09.2025. Отже, з моменту набрання постановою законної сили строк її пред`явлення до примусового виконання 3 місяці, тобто до 22.12.2025 року.
Позивач, в свою чергу у позові, посилається на пропущений відповідачем строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який сплинув на його думку 22.12.2025.
Водночас суд зазначає, що Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 15.03.2022 №2129-ІХ (набрав чинності 26.03.2022), яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено пунктом 10-2, за яким на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 05:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації, та триває і на цей час.
Отже, з моменту набрання чинності Законом України від 15.03.2022 №2129-ІХ та з урахуванням запровадження воєнного стану 24.02.2022 тримісячний строк пред`явлення виконавчого документа переривається та може бути відновлений після припинення або скасування воєнного стану на території України, що не виключає права пред`явлення такого документа до виконання під час діє воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України "Про виконавче провадження", як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 у справі №260/2595/22 (провадження №К/990/383/23).
Таким чином, суд відхиляє всі обґрунтування позивача, щодо пропущення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки положення, на які посилається позивач станом на вчинення адміністративного правопорушення та звернення виконавчого документа до виконання зупиненні до скасування воєнного стану, що свідчить про відсутність порушення цих строків.
Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно постанова про відкриття виконавчого провадження № 80378684 від 04.03.2026, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 80378684 від 04.03.2026, постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 80378684 від 04.03.2026 є обґрунтованими та такими, що відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження», що дає суду підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця є законними, правомірними, відповідають нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання дій відповідача протиправними.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову за взаємопов`язаними позовними вимогами у частині стягнення коштів - також слід відмовити.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Якова Чернігівця, 1, м. Балаклія, Ізюмський р-н, Харківська обл., 64203, код ЄДРПОУ: 35039424), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: протягом 10 днів з дня їх проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 13.04.2026.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА