Справа № 541/2495/25
Номер провадження 2/541/89/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

17 квітня 2026 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання – Непокупної Л.М., Ніколаєнко М.В., 
представника позивача – Давиденко К.Ю.,
представника відповідача – адвоката Ковердяєвої Л.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги,
В С Т А Н О В И В:
27 червня 2025 року Комунальне підприємство «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради звернулося до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги в сумі 48 886,97 грн, яка складається з суми заборгованості: 16 811,52 грн – за спожиті комунальні послуги по холодному водопостачанню, водовідведенню та плати за абонентське обслуговування; 25 650,49 грн – за спожиті комунальні послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування; 2270,09 грн – за спожиті комунальні послуги з постачання гарячої води та плати за абонентське обслуговування; 1414,60 грн – інфляційні витрати; 740,27 грн – 3% річних.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з постачання теплової енергії та холодної і гарячої води в КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради та має відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Станом на 31.05.2024 відповідач заборгувала перед КП «Тепловодсервіс» за отримані комунальні послуги 44 732,10 грн за період з 01.05.2021 по 31.05.2024, в зв`язку з чим представник КП «Тепловодсервіс» просив стягнути вказану заборгованість та стягнути з відповідача 1414,60 грн – інфляційні витрати, 740,27 грн – 3% річних та судові витрати.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.06.2025 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з неправильним визначенням учасників справи (а.с. 26).
04 липня 2025 року на адресу суду від позивача надійшла виправлена позовна заява (а.с. 29-32 зворот).
Ухвалою суду від 07 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Іванко Л.С. №67/25 від 07.10.2025 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 (а.с. 49).
Автоматизованою системою документообігу суду справа передана на розгляд судді Городівського О.А. для продовження розгляду даної цивільної справи.
13 лютого 2026 року до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, в яких остання просила відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2021 по 31.05.2024 р.р. тоді як відповідно до ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. Позовні вимоги Позивача до Відповідача подані у 2025 році, отже вимоги в частині заборгованості, що виникла до 2022 року, заявлені після спливу строку позовної давності. Позивач не навів жодних обгрунтувань поважності причин пропуску строку позовної давності та не заявив відповідного клопотання. Позивач визнає, що індивідуальний договір між сторонами не укладався, посилаючись на публічний договір приєднання, водночас не надано доказів належного та персонального повідомлення Відповідачки, а саме відсутні докази фактичного приєднання саме цієї особи до умов договору. Позивачем не доведено, що Відповідачка була ознайомлена з умовами договору, тарифами, складовими абонентської плати. Посилання на розміщення договору на вебсайті не є безумовним доказом виникнення цивільно-правового зобов`язання, якщо не доведено волевиявлення конкретного споживача. Позивач не надав актів приймання-передачі послуг, показників лічильників, доказів фактичного проживання Відповідачки у спірному приміщенні у заявлений період, доказів якості та безперебійності надання послуг. Надані «оборотні відомості» є внутрішніми бухгалтерськими документами Позивача і не підтверджують реальне споживання послуг саме Відповідачкою. Верховний Суд неодноразово наголошував, що розрахунок боргу без підтвердження фактичного надання послуг не є належним доказом. Позивач посилається на правонаступництво після КП «Миргородтеплоенерго» та КП «Миргородводоканал», водночас не доведено, що саме спірні борги передані Позивачу; відсутній поіменний перелік боржників, не надано передавального акту саме щодо зобов`язань Відповідачки. Загальні рішення органу місцевого самоврядування не підтверджують автоматичного переходу конкретного боргу. Позивач заявляє інфляційні втрати – 1414,60 грн., 3% річних – 740,27 грн. 2 При цьому Постановою КМУ № 206 від 05 березня 2022 року заборонено нарахування штрафних санкцій у період воєнного стану, розрахунок здійснено автоматизованою системою без деталізації, не доведено період прострочення по кожному зобов`язанню. Вказані нарахування є передчасними та необґрунтованими. 
В судовому засіданні представник КП «Тепловодсервіс» просила задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві та стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 46 886,97 грн, яка складається з: 16 811,52 грн – за спожиті комунальні послуги по холодному водопостачанню, водовідведенню та плати за абонентське обслуговування; 25 650,49 грн – за спожиті комунальні послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування; 2270,09 грн – за спожиті комунальні послуги з постачання гарячої води та плати за абонентське обслуговування; 1414,60 грн – інфляційні витрати; 740,27 грн – 3% річних.
Представник відповідача – адвокат Ковердяєва Л.В., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.
Заслухавши позиції сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг. Отримує послуги з постачання теплової енергії, холодної та гарячої води до квартири АДРЕСА_2 безперебійно.
24 травня 2023 року рішенням Миргородської міської ради №110 «Про реорганізацію Комунальних підприємств «Миргородтеплоенерго» та «Миргородводоканал» Миргородської міської ради», припинено комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради в результаті реорганізації шляхом приєднання до комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради та установлено, що КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради (код ЄДРПОУ 45136285, юридична адреса: вул. Якова Усика, 7, м. Миргород Полтавської області) є правонаступником майна, прав та обов`язків КП «Миргородтеплоенерго» (а.с. 7).
Рішенням Миргородської міської ради від 27 липня 2023 року №229 «Про затвердження передавальних актів та унормування діяльності Комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради» затверджено передавальний акт Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, складений станом на 24.07.2023 комісією з реорганізації КП «Миргородводоканал» (а.с. 8).
КП «Тепловодсервіс» на особистому сайті https://mirtvs.pl.ua/ опублікував типові публічні договори про надання послуги з постачання теплової енергії , гарячої води а також про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с. 9-17).
Відповідно до розрахунку боргу за постачання теплової енергії, гарячої води та холодного водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2021 по 31.05.2024 наданого за адресою АДРЕСА_3 , загальна заборгованість споживача ОСОБА_1 становить 46 886,97 грн (а.с. 20-21 зворот).
Згідно з відповіддю № 2602706 від 14 квітня 2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 80).
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.
Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.
Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.
Таким чином, договір про надання послуг з постачання теплової енергії, договір про надання послуг з постачання гарячої води, договір про надання послуг з холодного водопостачання та водовідведення є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).
Типові договори з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії, договір про надання послуг з постачання гарячої води, договір про надання послуг з холодного водопостачання та водовідведення містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Тепловодсервіс» надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме – надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про надання послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з постачання теплової енергії може бути у вигляді мовчання.
Комунальним Підприємство «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради на офіційній сторінці КП «Тепловодсервіс» (https://mirtvs.pl.ua/) та офіційній сторінці Миргородські міської ради (http://mvrgorod.pl.ua) опубліковано типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води та централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для його укладання всіма споживачами послуг, умови цього договору однакові для всіх споживачів та набирають чинності через 30 днів з дня йог публікації на офіційній сторінці.
Оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у боржника не виникло заперечень щодо його укладання, виходячи з практики викладеної постановою ВСУ від 22.02.2018 року по справі № 641/2634/16, постановою ВСУ від 11.11.2019 по справі № 646/834/17 між КП «Тепловодсервіс» та ОСОБА_1 виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового Договору.
Пунктом 27 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), передбачено, що на час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, ремонту для цілей розподільного обліку обсяг спожитих послуг визначається відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (далі – Методика розподілу).
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022), визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Пунктом 27 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1023), передбачено, що на час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною такого вузла обліку, ремонту для цілей розподільного обліку обсяг гарячої води визначається відповідно до Методики розподілу.
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі – комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Таким чином, навіть у випадку неповідомлення споживачем показників щодо обсягів споживання відповідних комунальних послуг, виконавець даних послуг не позбавлений можливості здійснювати відповідні обрахунки за приписами Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтями 67, 68 Житлового кодексу України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст.ст. 610, 623 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки.
Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року №572, п. 7 зобов`язують власника та наймача (орендаря) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування – платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги) плата виконавцю комунальної послуги за Індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Отже, плата за абонентське обслуговування є складовою частиною ціни публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, публічного типового індивідуального договору про надання послуги з холодного водопостачання та водовідведення, а отже є відповідно істотною умовою такого договору.
Згідно Типових Договорів, споживач зобов`язаний оплачувати послуги щомісячно.
Відповідно до ст.ст. 610, 623 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем заявлена вимога про стягнення 1414,60 грн – інфляційних витрат та 740,27 грн – 3% річних за період з 01.05.2021 по 31.05.2024.
Відповідно до Постанови КМУ від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. №285).
КП «Тепловодсервіс» просило стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги за період з 01 травня 2021 року по 31 травня 2024 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан на всій території України.
Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України та продовжує діяти на час ухвалення судом даного рішення.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту:
«19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 – 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», що набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Таким чином, строк позовної давності фактично було зупинено з 02 квітня 2020 року до 04 вересня 2025 року, а тому суд вважає, що доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності у даній справі не заслуговують на увагу.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ОСОБА_1 не проводила оплату комунальних послуг, що призвело до порушення права КП «Тепловодсервіс» на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги з постачання теплової енергії, гарячої води та послуг холодного водопостачання та водовідведення за період 01.05.2021 по 31.05.2024, тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги.
Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України в сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 264, 322, 360, 610, 623 ЦК України, Закону Країни «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради (код ЄДРПОУ 45136285, юридична адреса: пров. Луговий, буд. 11, м. Миргород, Полтавська область) заборгованість за послуги по холодному водопостачанню, водовідведенню, з постачання теплової енергії, гарячої води та плати за абонентське обслуговування за період з 01.05.2021 року по 31.05.2024 в сумі 46 886,97 грн, яка складається з: 44 732,10 грн – отримані комунальні послуги; 1414,60 грн – інфляційні витрати; 740,27 грн – 3% річних на р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк», ЄДРПОУ отримувача 45136285.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради (код ЄДРПОУ 45136285, юридична адреса: пров. Луговий, буд. 11, м. Миргород, Полтавська область) 3028,00 грн судового збору на р/р НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк», ЄДРПОУ отримувача 45136285.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя	  	О.  А.  Городівський