ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 лютого 2026 року	Справа №160/23518/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ТОВ "Хрізма" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

14.08.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ «Хрізма» до Дніпровської митниці, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000197/1 від 08.08.2025.
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №110130/2025/000436 від 08.08.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000197/1 від 08.08.2025 року, а також картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110130/2025/000436 від 08.08.2025 року є протиправними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню, а надані документи у повному обсязі підтверджують факт визначення митної вартості товару за першим (основним) методом. Надані документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та включали всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
09.09.2025 року представником Дніпровської митниці подано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 3 ст. 53 МКУ).
24.09.2025 року представником позивача подано додаткові пояснення, якими просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 01.05.2025 року між компанією SHANDONG HUATAI NEW ENERGY BATTERY CO., LTD HANGZHOU (далі – Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хрізма» (далі – Покупець) № 010525 (далі – Контракт).
Відповідно до п. 1 Контракту продавець продав, а покупець купив на умовах СРТ-ГДАНСЬК, Польща (ІНКОТЕРМС 2010) товари відповідно до Інвойсу, який є невід`ємною частиною Контракту. Товари купуються покупцем за узгодженою ціною.
Згідно з п. 2 Контракту ціна встановлюється в Доларах США і включає вартість товарів і упаковки. Повні назви конкретних товарів та їх ціна вказуються у рахунках-фактурах (інвойсах), оформлених на кожну партію товарів, що поставляються за цим Контрактом.
Пунктом 3.1 контракту встановлено, що товар постачається на умовах СРТ-ГДАНСЬК, Польща (ІНКОТЕРМС 2010). Відправником Товару за цим Контрактом може виступати за дорученням Продавця або Покупця інша фірма, Продавець та Покупець узгоджують фірму відправника Товару під час його відвантаження.
Відповідно до п. 6.1 Контракту оплата здійснюється постачальнику протягом 90 календарних днів з моменту прибуття товару до порту Гданськ, Польща.
У відповідності до інвойсу № QY20250331 від 01.05.2025 року сторони визначили до постачання товар: Батарейка Power Flash LR03 (4/40/1440) – 72000 шт.; Батарейка Power Flash LR06 (4/40/800) – 136000 шт.; Батарейка Power Flash R03 (4/60/1200) – 84000 шт.; Батарейка Power Flash R6 (4/60/1200) – 120000 шт.; Батарейка Power Flash 6LR61 (1/10/240) – 1200 шт.; Батарейка Power Flash R20 (2/12/288) – 11520 шт. Загальна вартість товару за інвойсом склала 20839,20 доларів США.
З метою митного оформлення вищезазначених товарів до Дніпровської митниці позивачем було подано: зовнішньоекономічний контракт № 010525 від 01.05.2025 року, інвойс № QY20250331 від 01.05.2025 року, пакувальний лист, коносамент 177LBQBQN82161A1 від 28.12.2025 року, CMR № 474572 від 01.08.2025 року, супровідний документ 25PL322010NSNPN0M2 від 01.08.2025 року, сертифікат походження № 25С493000153/00078 від 12.06.2025 року.
Додатково позивачем було надано договори про надання експедиторських послуг: договір №LS0111 від 01.11.2024 року, договір № 242511 від 02.02.2021 року, договір № 4041 від 09.06.2025 року, а також рахунок-фактуру № LS-4665373, від 01.08.2025 року технічний опис товару від 01.05.2025 року, лист № 4485 від 01.08.2025 року, митну декларацію країни походження № 292020250000166562.
Під час здійснення митного оформлення Дніпровською митницею було направлено декларанту повідомлення, яким декларанта було повідомлено, що за ЕМД заявлено контракт від 01.05.2025 № 01052025, укладеного з компанією «SHANDONG HUATAI NEW ENERGY BATTERY CO., LTD», заявлено як угоду з посередником (код документу 4100). Згідно контракту та відомостей електронного інвойсу в ЕМД компанія «SHANDONG HUATAI NEW ENERGY BATTERY CO., LTD» є виробником товару. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі:– копія ліцензії на виробництво товару;– копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару;– копія сертифікату на систему якості товару;– копія сертифікату продукції власного виробництва;– копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи не надано. Враховуючи вищевикладене, виявлена розбіжність може свідчити про факт перепродажу оцінюваного товару та наявність посередників. В підтвердження цього в інвойсі міститься посилання на інший, (відмінний від поданого до митного оформлення) Контракт №010525. Надана до митного оформлення проформа-інвойс від 01.05.2025 №QY20250331 не передбачена Контрактом, оскільки відповідно до п. 2.1 «Ціна встановлюється в Доларах США і включає вартість товарів і упаковки. Повні назви конкретних товарів та їх ціна вказуються у РАХУНКАХ-ФАКТУРАХ (ІНВОЙСАХ), оформлених на кожну партію товарів, що поставляються за цим Контрактом». Окрім того зазначена проформа-інвойс не містить умов поставки оцінюваного товару. Також виявлені розбіжності в пункті відправлення: QINGDAO (Китай), хоча відповідно до графи 7 коносаменту від 28.05.2025 №177LBQBQN82161A товар завантажено у порту (Ningbo, Китай). Наданий до митного оформлення коносамент від 28.05.2025 №177LBQBQN82161A в графі 11 містить інформацію «FREIGHT COLLECT», та означає, оплата за перевезення вантажу має бути сплачена одержувачем при отриманні вантажу. Тобто відправник не оплачує фрахт заздалегідь, а ця відповідальність покладається на того хто приймає вантаж. З огляду на вищевикладене, до митної вартості не включено вартість транспортування оцінюваного товару з порту Відправлення (Ningbo, Китай) до порту призначення (Gdansk, Польща). Відповідно до товаротранспортної накладної ЦМР від 01.08.2025 №474572 перевізником оцінюваного товару є ТОВ «З-Транс», що підтверджується договором від 09.06.2025 № 4041. Відповідно до п.2.2 цього договору, на кожне перевезення оформлюється транспортне Замовлення (Заявка). П.5.1 Сума перевезення зазначається в Замовленні (Заявці). До митного оформлення зазначені Заявки не надано, що унеможливлює перевірку числового значення витрат на доставку оцінюваного товару з м.Гданськ (Польща) до кордону України. Рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.08.2025 №LS-4665373 виданий ТОВ «Ламан Шипінг» не містить маршруту транспортування оцінюваного товару, окрім того пункт 1 «Міжнародне автоперевезення» в графі «ставка ПДВ» містить 0. Натомість до прикладу напроти послуг які дійсно надавалися на території України («Експедиторська винагорода») вказано примітку «місце постачання послуг територія України, згідно п.п."ж" п. 186.3 Податкового Кодексу України та ставку ПДВ 20%. Зазначене свідчить про не включення до числового значення митної вартості витрат понесених покупцем у сумі 37723.00 грн. Окрім того відсутні відомості про включення до митної вартості послуг з оформлення Т1, вартості зберігання товару в Порту призначення, витрат на вивантаження товару з Судна, та навантаження на автомобіль. Враховуючи наявність двох експедиторів в наданих до митного оформлення документах не підтверджено врахування винагороди ТОВ «Ламан Шипінг», ТОВ «Юпісі Лоджистік», а також ознак того, що сума експедиторської винагороди відповідає витратам, понесеним експедитором в саме межах митної території України. Плата перевізнику за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частиною загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, частини четвертої, десятої статті 58 Митного кодексу України), Податкового кодексу України (пункту 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.
За результатами розгляду питання щодо митного оформлення товару, зазначеного у митній декларації від 07.08.2025 року № 25UA110130015420U9, Дніпровською митницею було прийнято рішення від 08.08.2025 року № UA110130/2025/000197/1, декларанту надіслано Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110130/2025/000436.
Не погодившись із вказаними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є (частина друга статті 53 МК України): -декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; -зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; -рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); -якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; -за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; -транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; -ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; -якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: -договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; -рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); -рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); -виписку з бухгалтерської документації; -ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; -каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; -копію митної декларації країни відправлення; -висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Згідно частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: -здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; -надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; -надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; -випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право (частина п`ята статті 54 МК України): -упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; -у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; -у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; -проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; -звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; -застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: -невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; -неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; -надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: -обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; -наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; -вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; -обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; -інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України): -основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); -другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: -немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; -щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; -жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; -покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Розрахунки згідно із статтею 58 МК України робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Згідно з частиною десятою статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Згідно з статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Так, оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийнято у зв`язку із неможливістю застосування Митницею митної вартості, заявленої декларантом.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
При цьому, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між Митницею та Декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Митниця має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Разом з тим, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що для митного оформлення декларантом подані документи для випуску у вільний обіг, митна вартість визначена Декларантом за ціною контракту (за основним методом).
Суд досліджуючи рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження, на відповідність ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до наступного висновку.
Зауваження № 1: «Декларантом за ЕМД заявлено контракт від 01.05.2025 року № 01052025, укладеного з компанією «SHANDONG HUATAI NEW ENERGY BATTERY CO., LTD», заявлено як угоду з посередником (код документу 4100). Згідно контракту та відомостей електронного інвойсу в ЕМД компанія «SHANDON HUATAI NEW ENERGY BATTERY CO., LTD» є виробником товару. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: - копія ліцензії на виробництво товарів можуть надані документи, в тому числі: - копія ліцензії на виробництво товару; - копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; - копія сертифікату на систему якості товару; - копія сертифікату продукції власного виробництва; - копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи не надано. Враховуючи викладене, виявлена розбіжність може свідчити про факт перепродажу оцінюваного товару та наявність посередників».
Суд звертає увагу, що достовірність декларування виробника товарів прямо впливає на числове значення митної вартості товару, оскільки, згідно частини 2 статті 59 МКУ, у тому числі, виробник товарів є однією з ознак ідентичності товарів. Дані про виробника товарів, у тому числі, враховуються митним органом при здійсненні контролю співставлення, відповідно до статті 337 МКУ.
Необхідно зазначити, пряма поставка товару від його виробника або поставка від посередника, впливає на митну вартість цього товару, оскільки зовнішньоекономічна операція із залученням посередника тягне додаткові витрати (як мінімум, посередницька винагорода). Таким чином, заявлені декларантом відомості щодо виробника товару та характер зовнішньоекономічної угоди не підтверджено документально, що впливає на вартість оцінюваного товару».
Поставка товару від виробника і посередника може мати різну вартість, однак відповідач не враховує ані загальних, ані конкретних обставин функціонування відповідного ринку, в т.ч. за відсутності жодних доказів та навіть обґрунтованих пояснень вважає, що позивач має можливість закупити товар безпосередньо у виробника, не враховуючи можливість неіснування такого варіанту (наявність у посередника ексклюзивних прав на реалізацію, реалізація виробником товару виключно на місцевий ринок та ін.).
Суд констатує, що відповідач жодним чином не підтвердив ані неможливість визначення митної вартості товарів за наявними документами, ані обґрунтованість висловленого сумніву, ані правомірність висловлення зауважень як таких з цього аспекту господарської операції.
Оскільки зовнішньоекономічний контракт №010525 від 01.05.2025 року було укладено Позивачем безпосередньо з виробником товарів, а саме з компанією SHANDONG HUATAI NEW ENERGY BATTERY CO., LTD HANGZHOU , що підтверджується як умовами самого контракту, так і відомостями, зазначеними у супровідних документах, зокрема в технічному описі до інвойсу.
Таким чином, будь-який ланцюг посередників у відносинах купівлі-продажу товару відсутній, оскільки угода є прямою.
Окремо суд звертає увагу, що на пунктом 3.1 Контракту, яким сторони прямо погодили: «Відправником товару за цим контрактом може виступати за дорученням Продавця або Покупця інша фірма. Продавець та Покупець узгоджують фірму відправника Товару під час його відвантаження».
Зважаючи на надані позивачем докази на підтвердження митної вартості товарів та беручи до уваги абстрактність зауваження відповідача останнє судом відхиляється як безпідставне.
Отже, це зауваження відповідача є необґрунтованим.
Зауваження № 2: «Розбіжності в пункті відправлення: QINGDAO (Китай), хоча відповідно до графи 7 коносаметну від 28.05.2025 року № 177LBQBQN82161A товар завантажено у порту (Ningbo, Китай). Наданий до митного оформлення коносамент від 28.05.2025 року № 177LBQBQN82161F в графі 11 містить інформацію «FREIGHT COLLECT», та означає, оплата за перевезення вантажу має бути сплачена одержувачем при отриманні вантажу. Тобто відправник не оплачує фрахт заздалегідь, а ця відповідальність покладається на того хто приймає вантаж. З огляду на вищевикладене, до митної вартості не включено вартість транспортування оцінюваного товару з порту Відправлення (Ningbo, Китай) до порут призначення (Gdansk, Польща)».
Коносамент – документ, що підтверджує фрахт, а саме морське перевезення вантажу та виконує декілька важливих функцій: підтверджує укладення договору перевезення, слугує квитанцією про прийняття вантажу перевізником, і є товаророзпорядчим документом, що надає право власності на вантаж.
Відповідно до коносаменту 177LBQBQN82161A1 від 28.05.2025 року порт загрузки NINGBO, China.
Таким чином, позивачем підтверджено відповідними документами, що портом загрузки є саме Ningbo.
Всі зауваження щодо проформи є необґрунтованими, бо проформа є документом, що стосується передплати товару, а тому не можуть слугувати самостійною підставою для відмови в оформленні поданої позивачем декларації.
Як вже зазначалося, відповідно до умов контракту оплата товару здійснюється протягом 90 календарних днів з моменту прибуття товару до порту Гданськ, Польща.
В свою чергу, проформа-інвойс формується у випадку передплати. Враховуючи, що контрактом встановлена оплата з відстроченням платежу, відповідно, передплата не здійснювалася, а тому проформа-інвойс є недійсною та не підтверджує зобов`язання між сторонами
Разом з цим, виконання чи не виконання умов зовнішньоекономічного контракту виходить з договірних правовідносин між позивачем та постачальником (продавцем) товару.
У свою чергу, Дніпровська митниця не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод, у тому числі й щодо зазначення відповідного місця поставки товарів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №815/137/17.
Разом з цим, відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на умовах поставки CPT (Carriage Paid To - Фрахт/перевезення оплачено до) означає, що продавець зобов`язаний оплатити перевезення товару до узгодженого місця призначення, а ризики втрати або пошкодження товару переходять до покупця після передачі товару першому перевізнику.
Відтак, визначення порту завантаження належить до компетенції продавця. Разом з тим, зміна порту завантаження на митну вартість товару не впливає, оскільки транспортні витрати до порту завантаження, враховуючи саме завантаження товару на транспортний засіб, закладені до контрактної вартості товару.
Отже, доводи митного органу в цій частині не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів.
Зауваження № 3: «Відповідно до товаротранспортної накладної ЦМР від 01.08.2025 року № 474572 перевізником оцінюваного товару є ТОВ «З-Транс», що підтверджується договором від 09.06.2025 року № 4041. Відповідно до пункту 2.2 цього договору на кожне перевезення оформлюється транспортне Замовлення (Заявка). Пунктом 5.1 визначено, що сума перевезення зазначається в Замовленні (Заявці). До митного оформлення зазначені Заявки не надано, що унеможливлює перевірку числового значення витрат на доставку оцінюваного товару з м. Гданськ (Польща) до кордону України».
Твердження Відповідача про те, що ненадання «Замовлення (Заявки)» унеможливило перевірку числового значення витрат, є безпідставним. Рахунок-фактура є первинним фінансовим документом, що підтверджує вартість наданих послуг. «Заявка» є внутрішнім операційним документом між замовником та виконавцем перевезення і не входить до вичерпного переліку документів, визначених ст. 53 МК України, які декларант зобов`язаний надати.
Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості, як транспортування за маршрутом Ningbo (Китай) – митний кордон України, були підтверджені документально, визначені кількісно та достовірно, що повністю відповідає вимогам для застосування основного методу.
Сумніви Відповідача є необґрунтованими, а неподання декларантом додаткових документів, не передбачених законом, не може бути підставою для коригування митної вартості
Витрати на транспортування, з Гданську до митного кордону України здійснювалися позивачем та підтверджується вищезазначеними документами, а саме: договір №LS0111 від 01.11.2024 року, договір №242511 від 02.02.2021 року, договір № 4041 від 09.06.2025 року, рахунок-фактура №LS-4665373 від 01.08.2025 року.
Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування за маршрутом Ningbo (Китай) - митний кордон України підтверджені документально, визначені кількісно та достовірно, що відповідає вимогам ч. 2, 10, 21 ст. 58 МКУ по застосуванню основного методу.
Щодо того, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
Суд зазначає, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, ціна товару значно збільшилась, порівняно з ціною на придбання, у зв`язку із чим суд зазначає про додатковий тягар, покладений на позивача.
Розбіжність між рівнем заявленої Декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку Митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку Декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 року у справі № 815/3400/17.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Дніпровської митниці №UA110130/2025/000197/1 від 08.08.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №110130/2025/000436 від 08.08.2025 року є протиправними та підлягають скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 139, 241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хрізма» (49000, м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, буд. 2, код ЄДРПОУ: 45184763) до Дніпровської митниці (місцезнаходження: вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 43971371) про визнання протиправними та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000197/1 від 08.08.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №110130/2025/000436 від 08.08.2025 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хрізма» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4977,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко