Справа № 761/49800/25
Провадження № 2-др/761/84/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» про стягнення 3 % річних, інфляційних збитків та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року представник позивача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, згідно якої просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн пропорційно до задоволених вимог.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року поновлено представнику позивача строк на подання заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та призначено розгляд заяви без повідомлення учасників справи.
У відзиві представник відповідача щодо заявлених (попередніх) витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., зазначив, що такі витрати за подання єдиного процесуального документу позовної заяви до суду є абсолютно завищеними та неспівмірними до обсягів наданих послуг, складності справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» про стягнення 3 % річних, інфляційних збитків та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 34 178, 22 грн., інфляційні збитки у розмірі 13 039, 11 грн. та 3 % річних за період з 01.12.2023 по 14.09.2025 у розмірі 3 575, 20 грн., а всього 50 792, 53 грн. та судовий збір в сумі 968, 44 грн. В решті вимог відмовлено.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатським бюро "Олександра Негробова" та позивачем ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правової допомоги №б/н від 09.10.2023 року.
Згідно з п. 1.1 зазначеного Договору предметом даного Договору є надання послуг Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту з приводу представництва та захисту його інтересів, зокрема у судах.
Відповідно до п. 5.2 зазначеного Договору умови виплати гонорару та його розмір визначається у додатковій угоді до цього договору.
Відповідно до п. 5.3 зазначеного Договору виконання адвокатом своїх зобов`язань за договором оформлюється Актом наданих послуг.
Відповідно до Додаткової угоди №2 від 01.10.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 09.10.2023 року сторони узгодили, що загальна сума гонорару під час розгляду позовної заяви судом першої інстанції складає 12 000 грн.
Також представник позивача долучив акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 09.10.2023 року та Додаткової угоди №2 від 01.10.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 09.10.2023 року, який містить перелік наданих послуг, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 8 від 16 лютого 2026 року.
З опису наданих послуг вбачається, що вказані послуги надавалися позивачеві адвокатом та полягають у тому, що адвокат здійснив аналіз наданих Клієнтом документів та надання Клієнту усної консультації щодо норм права, які регулюють правовідносини, що виникли між Клієнтом та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з приводу компенсації суми штрафних санкцій внаслідок несвоєчасної виплати суми страхового відшкодування за договором (полісом) ОСЦПВ №214110058, узгодження із Клієнтом правової позиції; складання та подання через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Києва позовної заяви про стягнення суми штрафних санкції (пені, 3% річних, інфляційні збитки) внаслідок порушення страховиком грошового зобов?язання, враховуючи час на складання розрахунку та виготовлення (сканування) додатків до позову.
Розподіляючи витрати, які очікує понести позивач на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є не співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, і не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.
Водночас, заявлені витрати не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями статті 141 ЦПК України, з огляду на таке.
Заявлені витрати в частині аналізу наданих Клієнтом документів та надання Клієнту усної консультації, узгодження із Клієнтом правової позиції, не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки саме по собі є (складовою) підготовкою до подання та поданням позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними, як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), з урахуванням заперечень відповідача, а також застосувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 12 000, 00 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не співрозмірні зі складністю справи.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат, суд приходить висновку, що обгрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.
Отже, з урахуванням пропорційності задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 5 994 грн. (6 000*99,9%).
Керуючись ст.ст. 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» про стягнення 3 % річних, інфляційних збитків та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» (адреса 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, поштова адреса: 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 62 ЄДРПОУ 20782312) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у розмірі 5 994 гривень 00 копійок.
В іншій частині вимог - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА