ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4899/25 Головуючий суддя І інстанції Маньковська О. О.
Провадження № 22-ц/818/1928/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із трудових правовідносин, з них

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року     м. Харків.

 
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.П., Пилипчук Н.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення суми заборгованості та моральної шкоди,-

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення суми заборгованості та моральної шкоди.
Ухвалою Слобідського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2025 року клопотання представника позивача – адвоката Жаворонкової Г.С. задоволено.
Провадження у цивільній справі №642/4899/25 зупинено до 27.02.2026 року.
В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, у зв`язку зі смертю позивача відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подало апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та закрити провадження у справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права мотивував відхилення доводів відповідача вибірковим цитування норм процесуального закону та постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №473/1433/18 без врахування загальної правової позиції. При цьому зазначена судова практика жодним чином не спростовує доводи відповідача.
Судом не наведено мотивів прийнятого рішення щодо доводів відповідача щодо необхідності закриття провадження у справі з урахуванням положень ч.ч.2,3 ст1230 ЦК України, у зв`язку зі смертю позивача 06.08.2025, тобто до моменту ухвалення у даній справі рішення судом першої інстанції, присудження на його користь грошових сум 3% річних, втрат від інфляції, пені, моральної шкоди, з огляду на те, що спірні відносини не допускають правонаступництва.
Судом не досліджено та не оцінено доводи відповідача щодо фактичних обставин справи та усталеної судової практики Верховного Судом.
Вказує, що відповідно до ч,ч.2, 3 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено спадкодавцеві за його життя.
Вважає, що у суду були відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача від 09.09.2025 року про зупинення провадження у даній справі до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_1 та наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Жаворонкова Г.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу залишити без змін.
Вказує, що спірні правовідносини виникли на підставі договору, відповідно до якого відповідач був зобов`язаний сплатити грошову суму, розподілену на частини згідно з порядком виплати. Тобто між сторонами виникли виключно майнові відносини та грошові зобов`язання.
Вважає, що суд обґрунтовано зупинив провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача до закінчення визначеного законом строку прийняття спадщини.
На підставі частини 13 статті 7 та частини 2 статті 369 ЦПК України, розгляд апеляційний скарги здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку, правовідносини, які виникли між учасниками справи, допускають правонаступництво, смерть позивача настала після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі та відмову в задоволенні клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі, у зв`язку зі смертю позивача.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Верховний Суд зазначає, що стаття 1227 ЦК України регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, ця стаття стосується тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.
При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19), від 22 липня 2021 року у справі № 243/8565/20 (провадження № 61-6078св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 243/9613/19 (провадження № 61-7355св20), від 30 червня 2021 року у справі № 243/9618/19 (провадження № 61-5556св20), від 27 січня 2023 року у справі № 641/1368/19 (провадження № 61-14967св21).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.
До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.
З постанови Верховного Суду від 17 серпня 2018 року у справі № 825/3610/15-а вбачається, що предметом розгляду у вказаній справі були аналогічні з даною справою вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні по день фактичного розрахунку.
Верховний суд вказав, що виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми заробітної плати або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Під час вирішення спору підлягали встановленню, зокрема, період прострочення виплат та сума компенсації за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Спір вирішено не було і відшкодування позивачу не присуджено, а тому право на нього померлий не набув.
З огляду на наведене, Верховний суд погодився з висновком апеляційного суду, що правовідносини, що стали предметом спору у даній справі, не передбачають правонаступництва.
Щодо можливості правонаступництва у даній справі щодо вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів звертає увагу на те, що по своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим правом особи, яке нерозривно з нею пов`язане, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. 
Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК України передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Тому, у випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди. Рішення судом першої інстанції у справі не ухвалено, а тому право на ці кошти померлий не набув.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги, що з огляду на предмет позову, відповідно до вказаних норм ЦК України та правових висновків ВС спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 
Оскільки згідно матеріалів цивільної справи заявлені у позові суми відповідачем позивачу з його життя не нараховувалися, з приводу заявлених позивних вимог судове рішення не ухвалювалось, тому колегія суддів приходить до висновку, що зупинення провадження у справі для залучення правонаступників було безпідставним.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки ухвала про зупинення провадження постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнити.
Ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 07 квітня 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина. 

Судді Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.