ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 369/14565/24
провадження № 61-15333св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Ситнік О. М.
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» - адвоката Коротюка Михайла Геннадійовича на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року в складі колегії суддів Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.

в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АДОНІС КРІЕЙТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва та

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову і заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АДОНІС КРІЕЙТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва.
28 січня 2025 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Розпочато підготовче засідання в справі. Призначено підготовче судове засідання на 15 травня 2025 року.
12 травня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.
15 травня 2025 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

26 травня 2025 року представник ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» -адвокат Коротюк М. Г. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
У заяві посилався на те, що дії позивачки були необґрунтованими та непослідовними, адже спочатку вона ініціювала спір, чим спричинила для ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» необхідність здійснення певних процесуальних дій та обов`язків, визначених статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), для реалізації яких ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» довелось звертатись за професійною правничою допомогою, тобто залучати адвоката та нести витрати для оплати його послуг. Однак уже після подачі товариством відзиву на позовну заяву позивачка (більш ніж через 8 місяців з моменту подачі позову) на стадії підготовчого судового провадження відкликала позовну заяву. Це сталося після того, як Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення у аналогічних справах до тих же відповідачів, а саме в справах: № 369/13017/24, № 369/12866/24, № 369/13018/24, № 369/12769/24, № 369/13016/24, № 369/12865/24, № 369/13019/24, № 369/15415/24. Є підстави вважати, що позивачка фактично, вичікувала момент формування Києво-Святошинським районним судом Київської області судової практики у справах з аналогічним предметом та за участі тих же відповідачів і лише тоді відкликала позов, оскільки зазначена судова практика виявилася несприятливою для неї (у всіх наведених справах суд відмовив у задоволенні позову).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
30 червня 2025 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» про ухвалення додаткового рішення в справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Постановляючи ухвалу та частково задовольняючи заяву представника відповідача ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався тим, що з урахуванням викладених аргументів представника позивачки щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу існують підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» 2 000,00 грн витрат на професійну правничудопомогу.
24 листопада 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Зокрема, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області
від 30 червня 2025 року, якою заяву ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» про ухвалення додаткового рішення в справі задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, скасовано. Відмовлено ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в справі.
У цій частині висновків апеляційний суд керувався тим, що, звертаючись до суду з вимогами про стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з залишенням позову без розгляду представник ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» - адвокат Коротюк М. Г. посилався на частину п`яту статті 142 ЦПК України, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Підстави необґрунтованості подання позову, на які посилається представник ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», не можна визнати такими, оскільки відповідно до статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд першої інстанції не встановив у мотивувальній частині оскаржуваного додаткового рішення та не зазначив, які саме необґрунтовані дії позивачки були здійснені під час розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяла позивачка недобросовісно та пред`явила необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісна позивачка мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивачки умисні та який ступінь їх вини й чим це підтверджується. Суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для визнання дій позивачки необґрунтованими.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
05 грудня 2025 року представник ТОВ«СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» - адвокат Коротюк М. Г. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного судувід 24 листопада 2025 року, в якій просить її скасувати в частині перегляду ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року, якою заяву ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» про ухвалення додаткового рішення в справі задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС»  2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції в цій частині.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1. відкликала позовну заяву після подачі товариством відзиву на позов (більш ніж через 8 місяців з моменту подачі позову) на стадії підготовчого судового провадження, тому витрати на правничу допомогу мають бути оплачені. Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу є помилковим з огляду на те, що подання позивачкою заяви про залишення її позову без розгляду є виключно свідомим волевиявленням, яке відповідачі не могли передбачити і вчинення позивачкою цієї дії не нівелює наслідків отримання відповідачами правової допомоги, яка потребує оплати. Самим фактом звернення до суду з такою заявою позивачка визнала передчасність пред`явлення позову до відповідачів, а, отже, необґрунтованість вчинення нею відповідної процесуальної дії.
Апеляційний суд під час розгляду справи послався на нерелевантну практику Верховного Суду; не застосував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 905/121/19,
від 15 вересня 2021 року в справі № 902/136/21, від 16 лютого 2023 року в справі № 917/243/22.
ОСОБА_1. за подання апеляційної скарги не сплатила судовий збір. Суд апеляційної інстанції прийняв таку апеляційну скаргу з порушенням процесуального закону. 
Позиція інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1. зазначає, що в разі залишення позову без розгляду компенсація судових витрат відповідача можлива лише у випадку наявності доведених відповідачем необґрунтованих дій позивача. ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС»не вказує на конкретні прояви її необґрунтованих дій як позивачки. До справ за участю тих же відповідачів вона залучена не була та не проінформована про стан їх розгляду. Від позову відмовилася через порушення судом розумних строків розгляду справи та зневіру у судових інституціях держави. 
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, відзиву та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України в випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Положення статей 137, 141 ЦПК України регламентують загальні правила розподілу судових витрат (зокрема на правову допомогу) та є універсальними в правовідносинах під час розподілуі витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи.
Порядок розподілу витрат у разі залишення позову без розгляду визначено нормами статті 142 ЦПК України.
У частині п`ятій статті 142 ЦПК України зазначено, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову в зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Положення частини п`ятої статті 142 ЦПК України ідентичні нормам частин п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України. 

Верховний Суд у постанові від 04 травня 2023 року в справі № 910/5911/22 зазначив, що в разі, зокрема, залишення позову без розгляду, суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (пункт 8.11); під час застосування частини п`ятої статті 130 ГПК України судом має бути встановлена наявність/відсутність саме необґрунтованих дій позивача. Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин (пункт 8.12).

Також Верховний Суд у пункті 6.5 постанови від 06 березня 2024 року в справі № 905/1840/21 сформулював висновок, що відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду можливе лише в випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, також у постановах Верховного Суду від 20 червня 2023 року в справі № 925/1372/21, від 11 травня 2023 року в справі № 921/811/21, від 25 квітня 2023 року в справі № 924/341/22).

У постановах від 14 травня 2024 року в cправі № 916/3278/21, від 25 квітня 2024 року в справі № 903/1079/23 Верховний Суд вказав, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під цими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин. Поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача».

Верховний Суд зазначив, що «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка / які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень в його реалізації. Суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме собою подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2025 року в справі № 750/14656/24, від 08 січня 2026 року в справі № 129/390/20, від 30 січня 2026 року в справі № 758/12227/22 та інших. 
Наведену послідовну та сталу правову позицію Верховного Суду підтримала в своїй постанові від 18 грудня 2024 року в справі № 921/357/20 (провадження № 12-48гс24) Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що приписи частини п`ятої статті 130 ГПК України (ідентична частині п`ятій статті 142 ЦПК України) є проявом реалізації правила відшкодування судових витрат у випадку, коли судове вирішення спору по суті не відбулося і відсутня сторона, на користь якої ухвалене судове рішення. Велика Палата Верховного Суду враховує послідовну та сталу правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої наведена норма процесуального закону не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості / необґрунтованості, то таку оцінку слід проводити суду у кожній справі окремо, відповідно до встановлених обставин перебігу спірних правовідносин.
У цій справі відповідач не довів і суди не встановили, що позивачка пред`явила завідомо безпідставний позов, вчиняла будь-які недобросовісні дії, чи мала протиправну мету - ущемлення прав та інтересів ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС», а її звернення до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, як правильно зазначив апеляційний суд, не можуть вважатися необґрунтованими.
З огляду на викладене, оскільки ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» не довело необґрунтованості дій позивачки, а саме собою подання нею заяви про залишення позовних вимог без розгляду не є її необґрунтованими діями (закон не зобов`язує позивача обґрунтовувати мотиви подання такої заяви), апеляційний суд правомірно виснував про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що апеляційний суд не застосував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 905/121/19, від 15 вересня 2021 року в справі № 902/136/21, від 16 лютого 2023 року в справі № 917/243/22.
Колегія суддів зауважує, що застосування правового висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, залежить від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі за результатом оцінки поданих сторонами доказів. Водночас встановлені судом фактичні обставини у кожній справі можуть бути різними.
Постанова Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 905/121/19 стосується перегляду ухвалипро залишення позову без розгляду з підстав, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки. 
Правомірність відмови у розподілі судових витрат Верховний Суд у наведеній постанові не досліджував.
У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 902/136/21 зазначено, що дійсно, у разі закриття провадження відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Однак таких вимог відповідачка не заявляла, а тому вони і не могли бути предметом вирішення в оскарженій ухвалі. 
Тобто необґрунтованість дій позивача в справі № 902/136/21 Верховним Судом не досліджувалася через незаявлення відповідачкою відповідних судових витрат до стягнення. 
Відповідно, посилання заявника в цій справі на постанови Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 905/121/19, від 15 вересня 2021 року в справі № 902/136/21 є безпідставним. 
Що стосується посилання в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 16 лютого 2023 року в справі № 917/243/22, необхідно зазначити таке. У наведеній постанові сформульовано правовий висновок про те, що подання заяви про залишення позову без розгляду є виключно свідомим волевиявленням позивача, яке відповідач не міг передбачити, і вчинення позивачем цієї дії не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката, яка потребує оплати. Самим фактом звернення до суду із такою заявою позивач визнав передчасність пред`явлення позову до відповідача, а, отже, необґрунтованість вчинення ним відповідної процесуальної дії.
Такі висновки суперечать постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2024 року в справі № 921/357/20 (провадження № 12-48гс24), яка прийнята пізніше.  
Відповідно до своєї усталеної практикиВелика Палата Верховного Суду, формулюючи відступ відвисновку щодо застосування норми права, відступає від висновку, а не від судового рішення в конкретній справі (постанови Великої ПалатиВерховного Суду від 22 вересня 2022 року в справі № 462/5368/16-ц, від 26 жовтня 2022 року в справі № 201/13239/15-ц, від 14 червня 2023 року в справі № 448/362/22, від 15 листопада 2023 року в справі № 918/119/21та від 24 квітня 2024 року в справі № 752/30324/21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати самеостанню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року всправі № 755/10947/17).
Не можуть бути підставою скасування постанови апеляційного суду й доводи заявника про те, що ОСОБА_1. не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги. 
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення. 
У постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 зроблено висновок про те, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. Тлумачення пункту 5 частини другої статті 3 Закону № 3674-VIсвідчить, що особи звільняються від сплати судового збору не лише за подання заяви про винесення додаткового судового рішення, але й за подання апеляційної скарги на додаткове рішення. 
У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 761/27177/14-ц зазначено, що у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір. 
Такі ж висновки містить постанова Верховного Суду від 02 квітня 2025 року в справі № 395/872/20. 
Отже, судовий збір не справляється за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення про розподіл судових витрат, що свідчить про прийнятність апеляційної скарги Волоконської О. В.
Інші доводи касаційної скарги на правильність постанови апеляційного суду не впливають та її не спростовують.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення- без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ РІАЛ ЕСТЕЙТ ПЛЮС» - адвоката Коротюка Михайла Геннадійовича залишити без задоволення. 

Постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська