Народицький районний суд Житомирської області    

Справа № 284/53/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
02 квітня 2026 року селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого – судді Дубовика П.В.,
з секретарем Галенчик О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження розглянувши без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
29.01.2026 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №108514441 від 21.12.2023 в розмірі 53 385,07 грн, яка складається з: 11 200,00 грн - тіло кредиту, 42 185,07 грн - відсотки, а також судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначено, що 21.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» в електронному вигляді укладений кредитний договір №108514441 шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 9050,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі.
Позивач зазначає, що відповідач отримав в тимчасове платне користування грошові кошти згідно з укладеним договором, умови якого не виконав, отримані кредитні кошти в установлений графіком строк не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 53 385,07 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь.
В позовній заяві позивач також посилається на те, що право вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до нього відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; на підставі договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024, який укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»; на підставі договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025, який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія «Ейс».

ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.
Ухвала суду позивачу вручено 05.02.2026 (а.с.135).
Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року по справі вирішено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач про причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, представник позивача в заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України, що було оприлюднено 09.02.2026, 06.03.2026 та 19.03.2026 (а.с.138,146,153).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, суд постановлює проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду
Судом встановлено, що 21.12.2023 між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 в електронному вигляді був укладений договір кредитної лінії №108514441, який підписаний електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора – NGHN (а.с.13-22).
Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» TOB "Манівео швидка фінансова допомога".
Пунктами 2.2,2.3 договору встановлено, що сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 9 050,00 грн 21.12.2023.
Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання першого траншу кредиту позичальником. Сторони погодили, що у встановлений строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, необмежена.
Зі змісту розділу 7 договору вбачається, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: за період від дати видачі кредиту до 20.01.2024 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 288,35 відсотків річних, що на деньукладення Договору становить 0,79 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним; якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 % річних, що становить 2,98 % в день за кожен день користування ним.
Пунком 12.3 договору визначено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно з п. 14.2 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.
Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", сформованою 07.08.2024, сума кредиту до договором №108514441 від 21.12.2023 – 9050,00 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 2,5 % в день; заявка на кредит подана ОСОБА_1 21.12.2023, договір та одноразовий ідентифікатор відправлені позичальнику та введені ним 21.12.2023; перерахування грошових коштів позичальнику - 21.12.2023 (а.с.25).
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11200,00 грн шляхом перерахування відповідно платежів 9050,00 грн 21.12.2023, 2150,00 грн. 01.01.2024 на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується змістом платіжних доручень від 21.12.2023 та 01.01.2024 (а.с.26,27).
Ухвалою суду від 05.02.2026 року витребовувалась інформація з АТ «Райффайзен Банк» щодо підтвердження факту належності платіжної картки ОСОБА_1 , а також підтвердження фактів зарахування коштів у сумі 11200 грн. на картку останнього, однак до даного часу відповіді до суду не надійшло, а тому в силу положень ч.10 ст.84 ЦПК України, та враховуючи строки розгляду справи, з метою недопущення тяганини в даній справі, суд вважає можливим розглянути її за наявними у справі матеріалами, визнавши обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, підтвердженою іншими доказами, зокрема копіями платіжних доручень від 21.12.2023 й 01.01.2024, договором кредитної лінії №108514441, довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", сформованою 07.08.2024, а також довідками ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 28.06.2025 (а.с.13-29). 
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти.
Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що призвело до порушення майнових прав позивача.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.12.2025 становить 53385,00 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 11200,00 грн, суми прострочених платежів по процентах – 42185,07 грн (а.с.90-92).Відсотки нараховані відповідно в межах дисконтного періоду та 90 днів після спливу диконтного періоду. Наданий розрахунок суд визнає таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору.
Матеріали справи не містять доказів на спростування розміру вказаної суми заборгованості, відповідачка не скористалась своїм правом і не подала до суду заперечень проти позову.
28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого та додаткових угод №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, та Витягу з Реєстру боржників №272 від 20.02.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належне йому право вимоги до відповідача за кредитним договором №108514441 від 21.12.2023, на суму заборгованості за кредитом 53385,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 42185,07 грн (а.с.53-56).
31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу №31/0724-01, відповідно до умов якого, та Витягу з Реєстру боржників №1 від 31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Онлан Фінанс» за плату належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №108514441, укладеним 21.12.2023, на суму заборгованості за кредитом 53385,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 42185,07 грн (а.с.68-71).
15.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до якого та Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №15/07/25-Е до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №108514441, укладеним 21.12.2023, на суму заборгованості за кредитом 53385,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11200,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 42185,07 грн (а.с.76-79).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №108514441, укладеним 21.12.2023.
Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості відповідача за кредитним договором №108514441, укладеним 21.12.2023, у розмірі 53385,00 грн, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з правилами пунктів 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Гонорар в розмірі 7000 грн визначений адвокатом за: ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год, складення позовної заяви про стягнення заборгованості із боржника за кредитним договором 2 год., підготовка адвокатського запиту 1 год, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год, загалом 6 годин.
На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.08.2025 з Адвокатським бюро «Соломко та партнери», додатковою угодою № 25771047625 до договору про надання правничої допомоги від 01.09.2025; протоколом погодження вартості послуг, актом приймання-передачі наданих послуг від 20.08.2025; актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 29.12.2025 (а.с.109-113).
Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи в контексті критерію реальності адвокатських витрат, зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, при цьому керуючись принципами справедливості та верховенства права, зважаючи, що сума заявлених витрат на правничу допомогу є завищеною, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника про стягнення із відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу та стягнути такі витрати в розмірі 3500 грн 00коп.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі №205/5969/15-ц.
На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005; код ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за кредитним договором №108514441 від 21.12.2023, у розмірі 53385,00 грн, сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: