Справа № 629/834/26
Номер провадження 2-о/629/48/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання- Хворостинка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_3 , який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира була спільною сумісною власністю та належала по частині: діду- ОСОБА_3 , бабі - ОСОБА_4 , її батьку ОСОБА_5 та дядькові - ОСОБА_6 . Її батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті батька вона та її сестра були неповнолітніми, в зв?язку з цим подати заяви про прийняття спадщини після його смерті не могли, але в силу ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. 16.10.2025 року вона та її сестра отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті батька по 1/16 частині квартири. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх бабуся ОСОБА_4 , та вона отримала 5/16 частин квартири. Дядько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після його смерті вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що на час смерті діда вона мешкала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Вони з дідом вели спільне господарство, займались домашнім господарством, проводили поточний ремонт, купляли разом предмети домашнього побуту та їжу. Дідусь був людиною похилого віку та за станом здоров`я потребував уваги та допомоги, яку вона йому надавала. У зв`язку з постійним проживання з дідусем вона вважала, що автоматично прийняла спадщину. Зазначила, що вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала спадкодавцю. Однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надані документи, які підтверджують, що вона, як спадкоємець, проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлену вимогу про визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримала, та просила її задовольнити.
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення заяви.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частинами 1, 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.12,14).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.18).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.19-21).
З копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проводилась оплата комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40-60).
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 – ОСОБА_1 фактично проживала разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 та постійно перебувала поруч із ним, вони мали теплі, довірливі родинні стосунки. Вони разом облаштовували побут, розподіляли обов`язки, мали взаємні сімейні права та обов`язки. ОСОБА_3 самостійно не міг повністю забезпечувати свої життєві потреби та ОСОБА_10 надавала йому постійну допомогу та турботу. ОСОБА_1 займалась організацією поховання, розпорядилася його особистими речами та продовжує мешкати у квартирі та сплачувати комунальні послуги.
З копії спадкової справи №139/2025 після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , вбачається, що до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С. звернулась ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 . 
Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки нею не надані документи, які підтверджують факт постійного сумісного проживання зі спадкодавцем.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Заявниця не може іншим шляхом, ніж у судовому порядку, встановити факт, який має юридичне значення для оформлення її спадкових справ та захисту її законних інтересів.
Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту, який просить встановити заявник.
Керуючись ст.ст.76,293-294,315-319 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Заяву - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і.п.н. НОМЕР_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик