П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/12113/25	
Головуючий в 1 інстанції: Величко А. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, викладену у № 965140127836 від 18.09.2025 року про відмову у виплаті допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 ; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити і виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання її батька - померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсіонера ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату допомоги на поховання її батька пенсіонера ОСОБА_2 . Однак, спірним рішенням у виплаті допомоги відмовлено, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України знаходиться на тимчасово окупованій території України, а виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.04.2023, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивач із таким рішенням не погоджується та зазначає, що право на допомогу на поховання виникає з моменту поховання пенсіонера, незалежно від призупинення чи поновлення виплат пенсії за життя. Просить задовольнити позов.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за № 965140127836 від 18.09.2025 року про відмову у виплаті допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити і виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання її померлого батька ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсіонера ОСОБА_2 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно статті 53 Закону № 1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Вказує, що вимогою для призначення та виплати допомоги на поховання пенсіонера є факт отримання останнім на момент смерті пенсії та відсутності факту її припинення.
01.04.2023, у зв`язку з неотриманням пенсійних виплат більше ніж 06 місяців на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058 нарахування та виплату пенсійних коштів було припинено. За даними електронної пенсійної справи, ОСОБА_2 , з часу припинення виплати пенсії останній із заявою про поновлення виплати пенсії з повідомленням про одержання / неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не звертався. З огляду на зазначене, Головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у виплаті допомоги на поховання Позивачу, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 не отримував пенсію в органах Пенсійного фонду України.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням № 965140127836 від 18.09.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовило у виплаті допомоги на поховання, мотивуючи це тим, що на момент смерті пенсіонер не отримував пенсію через припинення її виплати з 01.04.2023.
За життя батько позивачки був пенсіонером та отримував пенсію за віком, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Незгода з даним рішенням зумовила звернутися позивача до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що хоча батько позивачки ОСОБА_2 на момент смерті фактично не отримувала пенсію, оскільки проживав на тимчасово окупованій території та виплату пенсії було призупинено, однак пенсія йому мала нараховуватися, отже відповідач може визначити розмір допомоги “в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті”, тобто пенсії, яка ОСОБА_2 нараховувалась, а тому прийшов до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 18.09.2025 № 965140127836 та наявність підстав для його скасування
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону №1058-IV у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.
До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Статтею 53 Закону №1058-IV передбачено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі -Порядок №22-1).
Пунктом 5.1 Порядку №22-1 вказано, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008р. №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008р. за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно із п.5.2 Порядку №22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 (її батька), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, до заяви позивачка надала необхідні документи передбачені Порядком №22-1, що не заперечується відповідачами.
При цьому, ГУ ПФУ в Херсонській області було прийнято рішення про відмову у виплаті позивачці допомоги на поховання, з огляду на те, що на момент смерті померлий ОСОБА_2 не отримував пенсію.
Надаючи оцінку вищезазначеному, колегія суддів зазначає, що відповідачем не заперечується обставина, що за життя ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону №1058.
Водночас, факт призупинення з 1.04.2023р. виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера. Навіть при призупиненні нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 зберігав статус пенсіонера з отриманням всіх гарантій, передбачених статтею 46 Конституції України та Законом № 1058, при цьому призупинення виплати пенсії такий статус не скасовує.
Окрім того, суд апеляційної інстанції також зауважує, що жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, що здійснили поховання пенсіонера, якому по тим чи іншим підставам призупинено виплату пенсії, чинне законодавство не містить.
Припинення виплати пенсії не є підставою для втрати права на її отримання та похідні виплати, зокрема на допомогу на поховання. Право на таку допомогу виникає у зв`язку з фактом смерті особи, а не з фактом отримання пенсії в конкретний період. 
Крім того, суд наголошує, що нормами Закону №1058-IV передбачено саме підстави для припинення виплати пенсії, а не для її призупинення, що відповідач зазначає в оскаржуваному рішенні, та вважає обґрунтованою підставою для відмови особі, яка здійснила поховання, у виплаті допомоги на поховання померлого пенсіонера.
Водночас, суд не досліджує та не надає правову оцінку обставинам призупинення виплати пенсії померлому пенсіонеру, оскільки таке питання не є предметом спору у цій справі.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що хоча ОСОБА_3 на момент смерті фактично не отримував пенсію, оскільки проживав на тимчасово окупованій території та виплату пенсії було призупинено, однак пенсія йому мала нараховуватися, отже відповідач може визначити розмір допомоги «в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті», тобто пенсії, яка нараховувалась.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачка виконала усі умови, визначені Законом №1058-IV та Порядком №22-1, у зв`язку із чим підстави для відмови у виплаті спірної допомоги у відповідача відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 21 квітня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова