УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 454/1007/21
провадження № 51-1468 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 січня 2026 року про повернення апеляційної скарги, 
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку. Також захисник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження оскаржуваного ним рішення. Наведені у клопотанні обставини Суд вважає обґрунтованими.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з ухвалою апеляційного суду від 15 січня 2026 року, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів указує, що копію вироку Сокальського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 року він отримав через 30 діб після проголошення його резолютивної частини. Обвинувачений ОСОБА_5 отримав копію вказаного вироку через 54 доби. При цьому, захисник та обвинувачений не отримали повного тексту вироку вчасно, тобто об`єктивно були позбавлені можливості оперативно розпочати підготовку та подати змістовну апеляційну скаргу. Апеляційна скарга була подана захисником в межах 30-ти денного строку після отримання копії вироку, і технічно помилково не було зазначено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги. Затримка виготовлення повного тексту рішення, на думку сторони захисту, є обставиною, яка не залежить від сторони захисту, і може бути поважною причиною для поновлення строку оскарження, що залишилося поза увагою апеляційного суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За змістом ч. 1 ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) перебіг строку на апеляційне оскарження судового рішення за змістом ст. 376 КПК розпочинається з моменту оголошення резолютивної частини негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. 
Таким чином, у випадку, коли суд з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст оголосив в інший день, строк подання апеляційної скарги обчислюється саме з дня оголошення резолютивної частини.
При цьому, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого судом рішення, ця обставина за їх клопотанням може бути визнана поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.
Як убачається з копій судових рішень, які додані до касаційної скарги та підтверджується її змістом, а також даних опублікованих в Єдиному державному реєстрі судових рішень, захисник ОСОБА_4 був присутнім у судовому засіданні місцевого суду 09 жовтня 2025 року, а тому строк на апеляційне оскарження вироку для нього обчислюється саме з моменту проголошення його резолютивної частини, тобто 09 жовтня 2025 року. Проте, з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся лише 05 грудня 2025 року. 
Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_4 , могли б бути визнані поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК, однак з таким клопотання до апеляційного суду захисник ОСОБА_4 не звертався.
Таким чином, суд апеляційної інстанції встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, а скаржник не порушує питання про його поновлення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, з чим погоджується і колегія суддів.
З огляду на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК слід відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 січня 2026 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3